304 
å olikartat näringsmaterial framgå de närmare betingelserna härutinnan 
för denna svamps tillväxt och luktavsöndring. Bland de organiska (ali- 
fatiska) syrorna med 1 COONM-grupp försmås de flesta helt och hållet 
som näringsämne. Tillväxt över huvud taget äger. däremot rum vid när- 
varo av syror, som jämte CH,-, CH,- eller CH(OH)-grupp — innehålla 
minst 2 COOH-grupper. Detta dock utan avsöndring av det jordluk- 
tande ämnet, därest icke just CH(OH)-gruppen är representerad i närings- 
materialet. I enlighet härmed är bl. a. bernstenssyra overksam, medan 
äpple- och citronsyra äro källa till »jordlukts> uppträdande. 
6. Potatisgroddlukt (HERRMANN) eller, såsom andra angiva det, 
lukt av rå eller skämd potatis tillskrives vissa flugsvampar, bl. a. 
ett par ljust färgade arter (mappa, verna), närbesläktade med den 
utomordentligt giftiga s. k. lömska flugsvampen (Amanita phalloides). 
7. Rättiklukt, starkt framträdande (städse uppblandad med obe- 
haglig bilukt), tillkommer allmänna frän-(grå-)skivlingen ( Hebeloma 
crusluliniforme) och en mycket närbesläktad art (H. sinapizans). 
Annat exempel a rättiklukt erbjuder rättikhättan (Mycena pura) och 
Dermocybe raphanoides,” »Scharfer Hautkopf>. Hit skulle väl ock, 
enligt våra svenska författares samfällda utsago, vara att räkna den 
svamp, som döpts till och för närvarande allmänneligen kallas 
rättikmusseron (Tricholoma album). Men härvidlag kan jag ej in- 
stämma. Lukten är efter min uppfattning icke rättikartad; den är 
stark och lätt igenkänlig, ehuru ej lika lätt att karakterisera.” I 
mina anteckningar betecknar jag den som »blandad apoteksdoft + 
något lukt av mögel». Benämningen rättikmusseron synes mig 
alltså böra utgå.” 
S. Sillakelukt är sparsamt iakttagen och uppträder endast hos 
äldre exemplar eller, ännu tydligare, under svampens torkning. 
Hit höra mandelriska (Laclarius volemus) och sillkremla (KRussula 
graveolens), båda dock goda matsvampar. I kemiskt hänseende 
ligger det närmast alt tänka på trimetylamin, (CH.;), - N, som orsak 
till luktarten i fråga, ett ämne, som anträffats ej blott i sillake, 
utan ock hos enstaka fanerogama växter, t. ex. .Chenopodium Vul- 
varia L. 
" Angives av O. Ror. FriEs ymnigt anträffad vid Hesselby i Uppsalatrakten 
(»Anteckn. om svenska Hymenomyceter». — Ark. för bot., Bd 6, N:o 15, 1907). 
>” Raphanus sativus L. f. nigra rättika. 
3 RICKEN, som intet nämner om rättiklukt hos denna svamp, talar blott om en 
»oangenäm, specifik» lukt. 
1 Ett annat äldre svenskt namn, sämsksvampen, finnes, vilket kunde få äter- 
upptagas. 
