SVENSK BOTANISK, FIDSKRIET. 1918. BD: 120 HH. 3. 
SMÄRRE MEDDELANDEN 
Föreningens medlemmar uppmanas att till denna avdelning insända meddelanden 
om märkligare växtfynd o. d. 
Floristiska bidrag från södra Lidingö.! 
Ursprungligen var det min avsikt att lämna en fullständig redogörelse 
för utbredningen av de fanerogamer och kärlkryptogamer, som för när- 
varande förekomma på Lidingö, ty de uppgifter, som förekomma i »Stock- 
holmstraktens Växter», äro, ehuru i och för sig värdefulla, ganska knapp- 
händiga. Så t. ex. saknas så pass allmänna arter som ÅAgroslis vulgaris, 
Calamagrostis arundinacea, Festuca rubra, Poa nemoralis, Asplenium Tricho- 
manes, Carex gracilis, Erysimum cheiranthoides, Galeopsis bifida och ett stort 
antal andra mer eller mindre allmänna eller sällsynta arter, vilka i den 
följande artförteckningen äro utmärkta med ” framför namnet. Icke heller 
äro de rätt vanliga lokalbeteckningarna »Lidingö> eller »Lidingö flerst». så 
synnerligt upplysande, helst om man tager i betraktande, att det gäller 
ett alldeles inpå huvudstaden liggande område med en areal av 2920 
hektar. Oförutsedda hinder hava emellertid tvingat mig att för närva- 
rande inskränka mig till södra Lidingö, vilket både med hänsyn till gynn- 
sam naturbeskaffenhet och artrikedom är den viktigaste av de tvenne 
öhalvorna. 
Lidingö bildar, som bekant, västerut en sammanhängande landmassa, 
medan däremot dess mellersta och östligaste delar av den från öster 
inskjutande Hustegafjärden med dess fortsättning Kyrkviken klyves i 
tvenne olikstora grenar, av vilka den norra är långsträcktare och sma- 
lare, den södra kortare och bredare. Till området höra dessutom några 
småöar, såsom Tranholmen, Fjäderholmarna m. fl., med vilkas flora jag 
hittills dock icke haft tillfälle att stifta närmare bekantskap. 
Med hänsyn till naturbeskaffenheten skiljer sig södra Lidingö från 
norra huvudsakligen genom ett vattenrikt bälte, som från Hustegafjärden 
i norr sträcker sig tvärsöver öhalvan till Värtan i söder, och vilket inne- 
sluter Ekholmsnäs-, Stockby- och Kottlasjöarna jämte de i »Stockholms- 
traktens Växter» ofta omnämnda Gångsätra- och Mölnaträsken. Att detta 
" I Sv. Bot. Tidskr., 1916 har kandidat Harry SmirH meddelat några nya växt- 
lokaler från Lidingö, varjämte han ökat antalet därstädes funna arter med Angelica 
litoralis och Carex rostrata v. maxima. 
