374 
vattensystem haft och fortfarande har en mycket stor betydelse för 
florans utbredning på ön, kan a priori tagas för givet och bestyrkes 
dessutom såväl av uteslutande eller huvudsakligen inom detta område 
nu förekommande arter, t. ex. Nymphaea alba och candida, Nuphar lu- 
teum, Carex elata, diandra och riparia, Potamogeton gramineus och 
oblusifolius, Myriophyllum alterniflorum, Öenanthe aquatica, Viola stagnina 
m. fl. vatten- eller sumpväxter, som ock av i »Stockholmstraktens Väx- 
ter> meddelade ganska talrika fynd av numera utgångna arter, vilka an- 
träffats inom detta område. Hit kunna räknas sådana arter som An- 
dromeda polifolia, Carex chordorrhiza, Drosera intermedia och longifolia 
m. fl., vilka arter till följd av senare inträdda, för deras existens ogynn- 
samma förhållanden försvunnit från området. För övrigt förekomma 
inom södra Lidingö, exempelvis inom Skärsätraområdet i närheten av 
villa Karlshäll, i Hedvigsbergsskogen, i södra Hersbyskogen och vid 
Långängen, mycket artrika små kärr. 
Om hänsyn tages till dessa för södra Lidingös flora särskilt gynn- 
samma fysiska förhållanden, väcker det ingen överraskning, att denna 
del av ön äger elt större antal arter än den norra. Överraskande är 
däremot, att detta överskott är så stort, som det vid ett studium av 
»Stockholmstraktens Växter» visar sig vara. Lämnar man åsido sådana 
arter, vilkas lokaluppgifter göra det ovisst, huruvida de tillhöra norra 
eller södra området eller möjligen bägge, finner man 171 arter upp- 
givna uteslutande från södra området, under det att endast 30 arter fin- 
nas uppgivna uteslutande från norra. Dessa 30 arter måste emellertid 
minskas med 6, nämligen Avena pratensis, Coeloglossum viride, Daucus Carota, 
Myosotis caespitosa, Polygala comosa och Rubus caesius, vilka senare upptäckts 
även på södra Lidingö, varemot till de 171 måste läggas de 63 nya arter, 
som i följande förteckning finnas upptagna, varigenom överskottet för södra 
Lidingö stiger till 210 arter. Häri hava dock Hieracium- och Taraxacum- 
arterna icke medräknats, enär jag hittills icke varit i tillfälle att ägna 
någon tid åt utforskandet av dessa släkten inom norra Lidingö. 
Ehuru en närmare undersökning av vegetationens fördelning på ön 
torde böra anstå, tills bägge områdena hunnit mera i detalj undersökas, 
kan det dock redan nu antagas såsom sannolikt, dels att norra delen av 
ön "blivit mindre noggrant utforskad än den södra och att ett noggran- 
nare utforskande av dess vegetation kommer att ställa denna del av 
Ön i ett gynnsammare läge i förhållande till den södra, dels att det 
inom kulturväxterna befintliga överskottet för södra Lidingö delvis låter 
sig förklara genom det faktum, att öns västligaste och sydligaste kust- 
områden först och grundligast lades under kultur, då Lidingö i slutet 
av 1700-talet avsöndrades från Djursholm och så fullständigt togs i be- 
sittning av ämbetsmän och storborgare från Stockholm, att endast en 
enda riktig bondgård, Bodal, förmått bibehålla sig till våra dagar, dels 
slutligen att det större antalet lövbackar och lövängar inom södra om- 
rådet jämte de inom detta område befintliga stora eklundarna, exempel- 
vis vid Gångsätra, Mölna och Ekholmsnäs, åtminstone till en del förkla- 
rar skillnaden i antalet lundväxter. 
x > 
