428 
och en stor språkkännedom har underlättat arbetet. Språkintresset fram- 
träder starkt i arbetet, så utgöras icke mindre än 99 sidor av namn- 
förklaringen över latinska och grekiska namn och ord, ibland såsom för 
Humulus omfattande språkliga utredningar om namnets ursprung 
SVENSSON besatt en betydande originalitet både som människa och 
läroverkslärare, och det är icke utan, att inledningen till detta arbete i 
viss mån bär vittne härom. 
I detta prioritetens och nomenklaturkongressernas tidevarv är det 
roande att läsa om det enkla sätt, på vilket författaren löser namn- 
frågan: »Det har blivit en sport att, så snart någon ny växt föreligger, 
i stället för att giva den ett vetenskapligt namn, ihågkomma och odödlig- 
söra sina vänner och bekanta. Och härvid hava engelsmännen tänkt på 
de sina, tyskarna på sina, ryssarna o. s. v. på sina, utan att bekymra 
sig om huruvida deras namn kunna läsas av andra folk eller icke — — — 
Då alla dylika (efter vänner och bekanta uppkallade) artnamn, och i all 
synnerhet om de hava ett barbariskt utseende, alltjämt varit förf. en 
nagel i ögat, har en stor del av dem blivit bortskaffade. Av de övriga 
böra så många som möjligt följa exemplet.» 
Väl insåg författaren det i viss mån tröstlösa i att utgiva en kultur- 
växtflora för vårt land, då antalet av de odlade arterna är underkastat 
snabba och oupphörliga förändringar, men floran äger likvisst ett be- 
stående värde. 
Utom de ovan omtalade resorna hade SVENSSON i naturvetenskapligt 
syfte besökt alla Sveriges landskap och företog 1894 och 1893 resor i 
Norge. 
En av SVENSSONS närmare umgängesvänner, från vilken jag sökt er- 
hålla några upplysningar, omtalar de betydande ekonomiska uppoffringar, 
som SVENSSON med sin ringa lön gjorde för sina resor och fullföljande 
av sina botaniska arbeten och tillägger, att han för sitt stora arbete om 
Sveriges kulturväxter aldrig rönt något annat erkännande än den till- 
fredsställelse, som han själv kände. 
SVENSSON ger ännu ett exempel på en man av den gamla svenska 
botaniststammen, där kärleken till botaniken förmått fylla ut livet och 
därtill samla intresset till ett fruktbärande vetenskapligt arbete. 
Selim Birger. 
