475 
ett 10-tal ungefär 1,5 m höga buskar med 3—4 cm tjocka stam- 
mar. Utåt beståndets kanter bli exemplaren allt mindre, så att de 
yttersta äro endast ett par dm höga (rotskott). Intet tecken till 
fruktsättning syntes. Platsen torde ligga 15 å 20 m över dalbott- 
nen (8 m öÖ. h.). Strax ovanför beståndet övergick den branta 
stupningen i en långsam sluttning med ett klapperfält, 40 m brett, 
som sträckte sig c:a 25 m uppåt mot en passpunkt mellan tvenne 
bergspartier. 
Ur det täta beståndet höjde sig obetydligt två unga tallar, två unga 
björkar och en sälg, och utåt kanterna syntes en del enbuskar. På 
backsluttningen växte för övrigt strödda enbuskar, enstaka c:a 10- 
åriga tallar och spridd ljung. Av den omgivande växtligheten an- 
tecknades: 
Arctostaphylos rikl. ovanför branten, spars. nedanför. 
Anemone Hepalica strödd Empetrum nigrum enst. 
Carex cefr. capillaris » Filipendula hexapetala > 
Plantago media » Hypochaeris maculata > 
Trifolium medium > Lotus corniculatus » 
Avena pralensis tunns. Ononis arvensis » 
Briza media > Orchis maculata > 
Pimpinella Saxifraga » Primula officinalis > 
Åira caespitosa enst. Pyrus Malus » 
Anthoxanthum » Rosa sp. » 
Anthyllis » Scorzonera humilis » 
Campanula rotundifolia > Salix repens » 
Carlina vulgaris » Sorbus Aucuparia » 
Carex pulicaris > > — scandica > 
> glauca > Solidago virgaurea » 
Centaurea Jacea > Vicia Cracca » 
Ett stycke längre ned på sluttningen växte Campanula Cervicaria. 
Det kan vara av intresse att jämföra förekomsten av Hippophaös 
å dessa lokaler med den uttömmande och noggranna skildring, 
PALMGREN ger av arten. Av hans framställning över Hippophaés” 
utbredning framgår, att arten har ett mycket vidsträckt utbrednings- 
område från Mongoliet i öster och till England, Frankrike och 
Spanien i väster, och att den uppträder såväl vid floder och bäckar 
i bergstrakter som vid hav och sjöar. I Norge går den utefter 
kusten till 67? 55' nordlig bredd, är allmän vid Trondhjem och 
funnen vid Nordfjorden. Av PALMGRENS framställning kan man 
