474 
möjligen få den uppfattningen, att Hippophaös förekommer vild även 
vid Horten, enär han citerar ScHÖBELER, som därifrån uppger elt 
5 m högt exemplar. Men SCHÖBELER säger själv sid. 599: »Tind- 
veden er hidtil ikke fundet vildtvoxende i de sydlige Egne af Norge», 
och A.: BryTttT känner ej heller någon lokal därifrån. Det av ScHöU: 
BELER omnämnda trädet är tydligen odlat, liksom man i Göteborg 
träffar träd av åtminstone 4 meters höjd. Dessa exemplar visa, att 
de klimatiska förhållandena äro gynnsamma för Hippophaés trivsel. 
Och i ett tillägg citerar ARNELL SELIM BIRGERS uppgift om Hippo- 
phaéös mellan Landskrona och Hälsingborg, »antagligen förvildad». 
I Danmark förekommer Hippophaéös ställvis rikligt utefter kusten, 
såväl på fastlandet upp till Skagens udde som på öarna, och träffas 
även utefter tyska östersjökusten. I Kurland skall Hippophaös vara 
funnen på 2 lokaler, men sedan ej återfunnen. Den saknas lika- 
ledes längs Finska Vikens stränder men har som bekant stor fre- 
kvens utefter Bottniska Viken. 
I Hippophaös stora utbredningsområde förekommer alltså en be- 
tydlig och oförklarlig lucka mellan en linje dragen från Nordfjord 
över södra Roslagen och södra Finland och en linje från Memel 
genom Öresund (2?), Kattegatt och Skagerack. Inom detta område 
stå de bohuslänska lokalerna isolerade, eventuellt dock med pendanger 
i Kurland. Fossil är emellertid Hippophaés funnen på Goltland. 
Denna liksom andra anomalier i Hippophaés utbredning ha varit 
föremål för flere forskares uppmärksamhet men utan att få en till- 
fredsställande förklaring. 
Förekomsterna inom detta havtornsfria bälte ha därför ett stort 
intresse som förbindelselänkar mellan de båda intensiva utbrednings: 
områdena. De bohuslänska förekomsterna äro tydligen mycket 
unga. ALMQUIST framhåller det uttryckligen i sin beskrivning 1891, 
och det framgår tydligt även av Tanumsfyndet. Exemplaret från 
Svenneby tyder på liknande förhållande. Av Dragsmarkslokalen 
har jag det intrycket, att buskarnas storlek 1915 var minst 2 m, 
varjämte beståndet brett ut sig å ömse sidor om vägen genom en 
massa rotskott. På grund av ALMQUISTS obestämda uppgifter kunna 
tyvärr inga bestämda slutsatser dragas om tillväxten under dessa 
24 år. Men å intetdera stället har det kommit till utbildning av 
dylika långsträckta, i mitten avdöende gamla snår, som PALMGREN 
skildrar från Åland, och som jag varit i tillfälle iakttaga utanför 
Norrtälje. Vid Tanumsbeståndet, som växte fritt från människors 
påverkan, kan man dock skönja en begynnande längdutsträckning 
