476 
Troligen är något liknande fallet i Dragsmark, ehuru det där lik- 
som i Alunda i Uppland torde vara en vägkant eller en åkerren, 
som gynnat de första exemplarens utveckling. Men varför har man 
icke funnit Hippophaös på någon av de otvivelaktigt många lokaler 
utefter Sveriges kuster, där gynnsamma betingelser för dess tillvaro 
finnas? Kanske är den dock stadd på återinvandring. 
ZUSAMMENFASSUNG. 
Der Verfasser hat Hippophaös rhamnoides an einem zweiten Orte 
in Bohuslän, in dem nördlichen Teil, 3 km vom Meere und 25 m 
öber demselben gefunden. An dem ersten Fundorte im mittleren 
Bohuslän, wo die Individuen älter und einige wenigstens 2 m 
hoch sind, wächst Hippophaés an einer Wegkante etwa 1 km vom 
Meere entfernt. Der letztgefundene Standort, der in einer Heideland- 
schaft gelegen ist, stimmt mit den gewöhrilichen Standorten des 
Hippophaéös uberein: kalkreicher Boden, der durch Nutzbarmachung 
offen gehalten wird, so dass wie an den Meeresufern bei der Keimung 
des Samens die Konkurrenz im hohen Grade vermindert wird- 
Weil beide Bestände sehr jung sind, verdanken sie wahrscheinlich 
den Vögeln ihr Dasein. 
LITTERATURFÖRTECKNING. 
ALMQUIST, S., Om Hippophaé rhamnoides' förekomst i Bohuslän. — Bot. 
Not. 1891. 
ANDERSSON, G., Svenska växtvärldens historia. 2:dra uppl. — Stockholm 
1896. 
ARNELL, H. W., Hippophaé rhamnoides och Thymus serpyllum, en växt- 
geografisk skiss. — Sv. Bot. Tidskr. 1912. 
BLOMQVIST, S. G:SON, Fyndorten för Hippophaé rhamnoides L. i det inre 
Uppland. — Sv. Bot. Tidskr. 1910. 
BLYTT, A., Haandbog i Norges Flora. — Kristiania 1906. 
HFEINTZE, AUG., Om endozoisk fröspridning genom trastar och andra sång- 
fåglar. — Sv. Bot. Tidskr. 1916. 
——, Om endo- och synzoisk fröspridning genom europeiska kråkfåglar. 
= Bot. Not 1918: 
HÖGRELL, B., Notis i Bot. Not. 1888, sid. 281. 
LANGE, JOH., Haandbog i den danske Flora. 3. Udgave — Kjöbenhavn 1883. 
LINDEBERG, C. J., Hallands och Bohusläns fanerogamer och ormbunkar. 
— Göteborg 1878. 
PALMGREN, A., Hippophaés rhamnoides auf Aland — Acta Soc. pro Fauna 
et Flora Fenn. 1912. 
SCHUBELER, F. C., Viridarium norvegicum. Norges Vextrige. Bind I. — 
Christiania 1886. 
