8 TH. HlOR TDAHL. M.-N. Kl. 



stillede Lavoisier sammen med Mcusnier^ videre forsøg; \'andet op- 

 gives at \'ære sammensat af 



efter vægt cfter volum 



surstof 86,866 6,614 34,384 i 



vandstof .... 13,134 i 65,616 1,908. 



\ idere udførtes ogsaa dekomposition af våndet ved at lede vand- 

 damp over glødende jern. 



Om end Cavendish var den første, som erkjendte, at der ved 

 vandstoffets forbrænding dannes vand, saa havde han dog ikke fuldt syn 

 paa betydningen af sin opdagelse; han synes nærmest at have tænkt sig 

 vandstoflet som flogiston i forbindelse med vand, og våndets virkelige 

 natur var han saaledes ikke kommen til erkjendelse af. Det var først 

 Lavoisier, som forstøt! sammenhængen, og derigjennem blev han istand 

 til fuldstændigere at gjennemføre sin theori og give den en større 

 almindelighed end han før havde kunnet. Der var nemlig visse fæno- 

 mener, som Lavoisier hidtil ikke havde kunnet forklare, men hvis for- 

 klaring nu blev ganske ligefrem og selvfølgelig. Saaledes havde Priest- 

 ley 1782 fundet, at metalkalkene reduceredes til metal ved at ophedes i 

 vandstofgas. Dette var let at forståa efter den flogistiske opfatning, at 

 metallet fremkom af metalkalk og flogiston (vandstof); men nu kunde 

 Lavoisier give den rigtige forklaring: reduktionen foregaar under dan- 

 nelse af vand, idet vandstoffet optager metalkalkens surstof. Ligeledes 

 havde flogistikerne let kunnet forklare, at der ved metallernes opløsning i 

 svovlsyre udvikles vandstof: naar metallerne behandles med syrer, gaar 

 deres flogiston bort ligesom karbonaternes kulsyre uddrives af syrer. Tid- 

 hgere havde Lavoisier ikke forstaaet dette, men nu var sagen grei: 

 metallet forbinder sig med våndets surstof til metalkalk, der opløses i 

 syren, medens våndets anden bestanddel, vandstoffet, sættes i frihed. Det 

 var saaledes blevet ganske klart, at syrerne ikke forbinder sig med me- 

 tallerne selv, men at metallerne først oxyderes — il s'opère une calcina- 

 tion des métaux par voie humide — enten af våndets surstof, som naar 

 jern under vandstofudvikling opløses i sjTer, eller ogsaa af selve syrens 

 surstof, saaledes som ved kviksølvets opløsning i svovlsyre, hvor svovl- 

 syrlinggas undviger, eller ved metallernes opløsning i salpetersyre, hvor 



at det var beretningen om Cavendish's resultater, som havde foranlediget forseget, 

 lcd som han forst fik hore om englændcrens opdagelse i samme eieblik forseget 

 skulde anstilles. 

 ' Jean Baptiste Meusnier de la Place (1754 — 93), ingeniorofficer og medlem af 

 akademiet. Schrohe, Chcm. Zeit. 1905, no. 74, p. 973. 



