lO TH.IIIORTDAHI.. M.-N. KI. 



forklare ved surstoffets optagclsc under forbrændingsprocessen. Forudcn i 

 alkohol paavistc han vandstoffet i andre organiske stoffer, og søgte vel 

 at forbrænde afveiede mængder i afniaalt surstofvolum at bestemme ind- 

 holdet af kulstof og vandstof, saavel i alkohol som i forskjellige andre 

 organiske substantser som olivenolie og voks^. 



Hermed var opbygningen af det antiflogistiske system i det væsent- 

 lige afsluttet. En overmaade stor del af byggematerialet var bragt tilveie 

 af flogistikerne selv, der har fortjenesten af først at ha\e erkjendt de for- 

 skjellige særskilte stoffers eiendommelighed. Det var dem, der først er- 

 kjendte de forskjellige jordarter og alkalier, og det var dem, der først 

 isolerede luftens og våndets bestanddele. Lavoisiers navn er ikke 

 knvttet til saadanne opdagelser, han har neppe selv opdaget noget nyt 

 stof, men han arbeidede paa en ganske anden maade og indførte i ke- 

 mien de mere stringente methoder, som fysikerne allerede betjente sig af, 

 og fremforalt brugen af vægten. Om end allerede Bergman, Black 

 og Wenzel var begyndt med vægtsbestemmelser i større udstrækning 

 end hidtil sædvanligt, saa ^'ar der dog ingen, som i den udstrækning og 

 paa den maade som Lavoisier havde forstaaet vægtens bet3'dning. Han 

 veiede alt det, han begyndte med, og han veiede alt det, han fik frem, 

 og slog sig ikke til ro, før han i reaktionsprodukterne havde gjenfundet 

 de oprindelige vægtsmængder og saaledes havde faaet fuld besked om, 

 hvad der var blevet af stofferne. Derigjennem blev Lavoisier den 

 første, som erkjendte, at vægten af et sammensat stof er summen af be- 

 standdelenes vægt, — at materien ved kemiske omsætninger vel kan for- 

 andre form og tilstand, men at den selv ikke gaar tabt, og at heller ikke 

 nogen materie dannes, som ikke før var tilstede, — saaledes at enhver 

 kemisk procès vil lade sig udtrykke ved en ligning, hvor de samme 

 vægtsmængder gjenfindes paa begge sider af lighedstegnet. 



Medens Lavoisier rigtigt erkjendte kulstof, vandstof og surstof som bestanddelene 

 i alkohol, holdt han olivenolie og voks for kulvandstofler. Kopp har paavist, at 

 dette feilagtige resultat ikke skyldes selve analysen, men beregningen, idet Lavoisier 

 gik ud fra den urigtige forudsætning, at våndet indeholder 13,13 pct. vandstof, og som 

 følge deraf fik formeget vandstof. Naar analyserne omregnes med de rigtige tal, giver 

 de meget nær de rigtige resultater af olie og voks. 



Derimod faldt Lavoisiers analyse af alkohol ikke rigtigt ud. Han brændte den 

 i en før og efter forseget veiet lampe, der indbragtes i en med et kjendt volum sur- 

 stofgas fyldt beholder, bestemte mængderne af den ved forbrændingen dannede kul- 

 syregas samt det tilbageblevne surstof. Han kunde da af ligningen: alkohol -I- med- 

 gaaet surstof = kulsyre -I- vand, hvor de tre ferste tal var givne, beregne den ved 

 forbrændingen dannede mængde vand. 



Sammensætningen af alkohol blev ferst rigtigt bestemt iSi3af Nicolas Théodore 

 de Saussure i Genf (1767 — 1S45). 



