1907. No. I. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. II 



X. 



Den antiflogistiske læres udbredelse. 



I revolutionsaaret 1789 tidkom Lavoisiers traité de chimie, hvor 

 der ligefrem er vendt op og ned paa alle de ældre forestillinger. De 

 stoffe, som flogistikerne ansaa for enkelte, syrer og metalkalker, betegnes 

 nu som sammensatte, medens svovl og metaller, som før holdtes for 

 sammensatte, bliver enkelte. 



\^ed enkelte stoffer mener Lavoisier det samme som Bo yle, de 

 sidste bestanddele, man virkeligt faar frem ved dekomposition, uden at 

 der udtales noget om, at disse stoffer ikke lader sig videre dekomponere. De 

 enkelte stoffer inddeltes i 4 grupper: 



i) De, der hører til de tre naturriger og som kan betegnes som 

 stofifernes elementarbestanddele: surstof (oxygène, ældre navn base de 

 1'air vital), kvælstof (azote ^) og vandstof (hydrogène); dertil kommer lys 

 og varme, hvilke dog, i modsætning til de ældre anskuelser om ponderabel 

 ildmaterie, ikke regnedes som egentlige stoffer, de da ikke veier noget. 



2) Ikke metalliske: svovl, fosfor, kulstof samt saltsyerens, fliissyrens 

 og borsyrens endnu ubekjendte radikaler. 



3) Metalliske (ordnede efter det franske alfabet): antimon, sølv, arsen, 

 vismut, kobolt, kobber, tin, jern, mangan, kviksølv, molybdæn, nikkel, 

 guid, platina, bly, wolfram og zink. 



4) Jordartede og saltdannende : kalk, magnesia, baryt, lerjord og 

 kiseljord (silice). — Dog vil, tilføies der, jordarterne snart gaa ud af for- 

 tegnelsen over de enkelte stoffer, da de maa formodes at være metal- 

 oxyder-. Kali (potasse) og natron (soude) er ikke engang medtagne, da 



' Benævnelsen nitrogene er senere indfert af Chap tal. 



- Anton v. Ruprecht, lærer ved bergskolen i Schemnitz, meddelte 1790 i Crells an- 

 naler forskjellige reduktionsforsog med kul, ved hvilke han af baryt, magnesia og kalk 

 mente at have fremstillet magnetiske metaller af egenvægt mellem 6 og 7; men det 

 viste sig snart, at de formentlige nye metaller ikke var andet end fosforjern, — I for- 

 bindelse hermed kan ogsaa nævnes, at Jacob Joseph Winterl (1732 — 1S09), pro- 

 fessor i kemi og botanik i Pesth, som allerede 17S9 troede at have dekomponeret flere 

 metaller, noget senere mente at have fremstillet modifikationer af materien, der var 

 enklere end de hidtil kjendte elementer og som indgik i disses sammensætning. Navn- 



