30 TH. HIORlDAin«. M.-\, Kl. 



spalte; og henimod slutningen af det følgende aar kunde han allerede 

 give selskabet meddelelse om de resultater, han i saa henseende havde 

 opnaaet med alkalicrne. . 



Davy havde til sin disposition 3 batterier af kvadratiske kobber- og 

 zinkplader, et paa 24 plader med 12 tommers [side, et paa 100 plader 

 med 6 og et paa 150 plader med 4 tommers side — de kraftigste elek- 

 triske apparater, som end nu var konstruerede. Efter mange for- 

 gjæves forsog — ved hvilke det viste sig, at elektrolysen af vand- 

 laste alkalier kun gav våndets bestanddele, og at ganske tørt fast 

 etskali ikke var ledende — lykkedes det ham endelig at spalte ets- 

 kali eller natron, der ved at have været udsat for luftens fugtighed var 

 blevet ledende paa overfladen. De anbragtes i smaa stykker paa et 

 platinblik, der stod i forbindelse med den negative traad, medens styk- 

 kets overflade berørtes af den positive; massen begyndte at smelte under 

 gasudvikling fra overfladen, medens der i den mod platinbiikket vendende 

 del udskiltes smaa kugler af stærk metalglans^. Han kom saaledes til det 

 resultat, at de etsende alkalier er oxyderne af to virkelige metaller, som 

 han kaldte potassium og sodium (kalium og natrium). Metallerne opbe- 

 varede han under stenolie, og det lykkedes hans beundringsværdige dygtig- 

 hed som experimentator, uagtet han blot havde faaet frem minimale 

 mængder, at bestemme deres vigtigste egenskaber, den ringe egenvægt, 

 som han for kalium fandt omkring 0,6, samt ildfænomenet i berørelse med 

 vand, som han opfattede ganske rigtigt. 



Resulsaterne blev først fuldstændigt publicerede langt ud i det føl- 

 gende aar, men rygterne om den vigtige opdagelse naaede endnu samme 

 aar til kontinentet, hvor de vakte levende interesse og foranledigede mange 

 kemikere til at gjentage forsøgene^; det blev da fra flere hold bekræftet, 

 at det virkelig forholdt sig saa, at der dannedes metalliske substantser. 



Blandt dem, der saaledes kom ind paa alkalimetallernes undersøgelse, 

 er først og fremst at nævne Gay-Lussac og Thénard, der nu be- 

 gyndte et langt og frugtbart samarbeide, og af hvilke isærdeleshed .den 

 førstnævnte har havt en meget vidtrækkende indflydelse paa kemiens ud- 

 vikling. 



Joseph Louis Gay-Lussac var fß-dt 1778 og blev 1809 professor 

 ved école polytechnique, senere ogsaa ved universitetet og jardin des 



• Davy blev, fortæller hans bror, saa glad, at han sprang om i værelset i fuldstændig 

 exstase, og først om en tid var istand til at fatte sig og fortsætte forsagene. 



- De første, som gjentog Davys forseg, var fysikeren P. Erman (1764— 1851) og arki- 

 tekten P. L. Simon (1767 — 1815) i Berlin. De foreslog at kalde de nye metaller for 

 metalloider, metallignende stoffer, for at adskille dem fra de virkelige metaller. 



