1907. No. 1. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 5 



Aaret efter fremlagde han opuscules physiques et chimiques 1, hvor 

 han kommer tilbage til den gas, der udvikles, naar blyox\-det reduceres 

 ved ophedning med kul. Da gasen, hvilket han ved forsøg havde over- 

 bevist sig om, ikke fremkommer af kul alene og heller ikke alene af bly- 

 kalken, sluttede han, at den maatte være fremkommen ved kullets for- 

 ening med blykalken, og dette ferte ham ind paa betragtninger om kul- 

 lets virkning ved metallernes reduktion, — om det virkede ved at give 

 metallerne det tabte flogiston tilbage, eller om kullet indgik som en be- 

 standdel af den udviklede gas, derom var det endnu for tidligt at udtale 

 sig med bestemthed. Efterat han saaledes havde anstillet forsog med re- 

 duktion og, som han dengang mente, paavist existencen af en i metal- 

 kalkene fixeret gas, der frigjøres i reduktionsoieblikket, gik han over 

 til forsøg med forkalkning. Ved hjælp af brændglas ophededes me- 

 tallisk blv i en over vand afspærret maalt luftmængde; ved forkalk- 

 ningen blev da en del af luften absorberet, og det viste sig, at 

 naar en vis mængde metal var forkalket, kunde yderligere forkalkning 

 ikke finde sted i den tilbageblivende luft. Han kunde da slutte, at en 

 gas fixeres ved forkalkningen, og at dette er aarsagen til vægtsforogelsen, 

 hvorhos han fandt det sandsynligt, at det ikke var den atmosfæriske luft 

 i sin helhed (tout 1'air), der saaledes blev fixeret; det maatte være en 

 særegen bestanddel af luften, og naar denne bestanddel var opbrugt, 

 kunde videre forkalkning ikke finde sted. ^led hensyn til beskaffenheden 

 af den ved blyoxydets ophedning med kul udviklede gas fandt han, at 

 den er identisk med den gas, der dannes, naar kalksten bruser for syrer. 

 •Han viste fremdeles, at naar fosforet ved forbrænding tiltager i vægt, saa 

 aftager luften i volum, og at den luft, hvori fosforet havde brændt, ikke 

 videre kan underholde nogen forbrænding; fosforet, viste hau yderligere, 

 kan ikke brænde i et kar, hvoraf luften var udpumpet. 



Det følgende aar 1774, ved akademiets møde i november (St. Martins- 

 dag), gav Lavoisier udførligere meddelelser om tinnets forkalkning i 

 lukkede kar. Han havde gjentaget Bo3'les forsog for at bringe paa 

 det rene, om vægtsforøgelsen skyldtes indtrængt ildmaterie, som 

 Boy le havde ment, eller om den skrev sig fra den i selve apparatet 

 indeholdte luft: i første fald maatte apparatet efter kalcinationen have 

 tiltaget i vægt, medens i andet fald apparatets vægt efter kalcinationen 

 maatte være uforandret. Han benyttede den samme vægt, som han havde 

 brugt ved forsøkene over våndet: den var konstrueret med særlig omhu. 



1 Dette arbeide er delt i to dele, en historisk samt en, der indeholder nye forsug:. Af 

 saadanne omhandles forst kulsyregasen og dens forhold til kausticiteten, hvor La- 

 voisier kommer til ganske samme resultat som Black allerede havde naaet. 



