1907- No. I. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 5I 



Naar, som man her ser, flere af metallerne tillagdes den dobbelte 

 eller firedobbelte af den nu antagne atomvægt, var dette en følge af den 

 ovenfor nævnte forudsætning, efter hvilken metallernes oxydationsgrader 

 kun skulde være MO, MO^, MO^ o. s. v. Efter denne forudsætning 

 og idet han dengang ikke vikle erkjende andre forhold som f. ex. 

 M^ Ö3, skrev Berzelius for jernoxydul og jernoxyd formlerne FeO,^ 



{Fe) og FeO^ {Fe), medens vi nu skriver FeO og Fe^^O^, ■ — for sølvoxyd 

 AgO.^, nu Ag.,0, — for baryt BaO.^, nu BaO, — for kobberoxydul CuO, 

 nu Cu^O o. s. v. Der var altsaa en vilkaarlighed i forudsætningerne, som 

 endnu gjorde tallene usikre. 



Men snart kom der nye opdagelser, som maatte tåges i betragtning 

 ved bestemmelsen af atomvægterne. 



Dulong i forening med Alexis Petit (1791 — 1820) fandt 1819, at 

 alle elementer har den samme atomvarme, idet produktet af atomvægt og 

 specifik varme er konstant (i middel = 6,3), saa at man af den specifike 

 varme kan beregne atomvægten. Beregningerne førte til det resultat, at 

 endel af de af Berzelius opstillede atomvægter for metallerne maatte 

 halveres. For øieblikket fæstede Berzelius sig dog ikke nærmere ved 

 dette, da hans interesse meget stærkt blev optaget af en anden samtidig 

 opdagelse, Mits cherlichs opdagelse af isomorfien. 



Eilhard ÎMitscherl ich (1794 — 1863) havde først studeret orien- 

 talske sprog i Heidelberg, men gik snart over til naturvidenskaberne, og 

 studerede kemi i Göttingen under Stromeyer. Han kom 1818 til Berlin, 

 hvor han beskjæftigede sig med en undersøgelse af de fosforsure og arsen- 

 sure salte, for hvilke Berzelius havde fundet surstoftbrhold, der afveg 

 fra de øvrige kjendte saltes. Da Berzelius paa hjemveien fra Paris 

 høsten 1 8 19 opholdt sig i Berlin, lærte han at kjende M its cher 1 ich, 

 som fulgte efter ham til Stockholm, h\or han arbeidede til 1821, da han 

 blev Klaproths efterfølger ved Berlins universitet 1. 



Under den ovennævnte undersøgelse havde krystalformerne af de 

 fremstillede salte tildraget sig hans opmærksomhed, og da han gjorde be- 

 kjendtskab med Gustav Rose, som studerede under Weiss, lærte han 

 af denne krystallografi, medens han til gjengjæld lærte Rose kemisk ana- 

 lyse. Mitscherlich blev snart en ligesaa dygtig krystallograf som ke- 

 miker; han indførte anvendelsen af den sfæriske trigonometri ved krystal- 



' Da Mitscherlich tiltraadte stillingen som professor i Berlin, havde han som ama- 

 nuensis Karl Friedrich Schlippe (1799— 1867), der fortjener at nævncs som op- 

 dager af det bekjendte natriumsulfanlimoniat, der bærer hans navn (1821), samt af det 

 smukt krystalliserede kobbcrkalciumacelat (1837). 



