SS -III. IIIORIDAIIL. M. -X. Kl. 



Naar kemikerne bestemte forbindelsernes kvantitative sammensætning, 

 havde de hidtil altid anseet det som en selvsagt sag, at stoffer, der havde 

 samme procentiske sammensætning, ogsaa havde de samme egenskaber. 

 Men (let vårede ikke længe, før man kom til at erkjende, at stoffer med 

 endog høist forskjellige egenskaber kimde have samme sammensætning. 

 Det fjø-rste tilfælde blev iagttaget af Lie big, der i begyndelsen af 

 20-aarene var beskjæftiget med en undersøgelse af det af englænderen 

 Edward Howard i 1800 opdagede knaldkviks.ølv, hvilket han erkjendte 

 som salt af en eiendommelig syre. Ved analysen viste det sig, at knald- 

 syren havde ganske samme procentiske sammensætning som den af Wohl er 

 1822 analyserede cyansyre. Lie big formodede, at der maatte foreligge 

 en feiltagelse, og han foranledigede Wohl er til at gjentage sin analyse; 

 det viste sig imidlertid, at denne var rigtig, og i 1826 blev det ved ana- 

 lyser af sølvsaltene bragt udenfor al tvivl, at begge syrer havde samme 

 sammensætning. — I 1825 foretog Michael Faraday* (1794 — 1867), Davys 

 discipel og ven, en undersøgelse af komprimeret oliegas, som dengang i 

 London brugtes til belysning. Under dette arbeide, som er berømt i ke- 

 miens historie, fordi benzol ved denne leilighed blev opdaget, fandt Fara- 

 day et kulvandstof (butylen), der havde samme procentiske sammensæt- 

 ning som den oliedannende gas, men ganske andre egenskaber, deriblandt 

 dobbelt saa stor damptæthed. — I 1828 fandt Wohl er, at det cyansure 

 ammoniak gik over til urinstof uden at forandre sammensætning. — Karl 

 Kestner (1803 — '^/o)» c" kemisk fabrikant i Elsass, havde lagt mærke 

 til en eiendommelig syre, som undertiden indeholdes i vinsten, og som 

 L. Gm el in gav navnet druesyre, og Berzelius fandt (1830), at denne 

 syre havde ganske den samme sammensætning som vinsyren. Han fore- 

 slog nu for saadanne tilfælde at benytte betegnelsen isomeri; kort efter 

 indførte han, for tilfælde som det af Faraday iagttagne, betegnelsen 

 pol y me r i, og foreslog videre me ta me r i som betegnelse for de tilfælde, 

 hvor forskjelligheden kan forklares ved atomernes forskjellige stilling, i 

 hvilken henseende han gav som exempel svovlsurt tinoxydul og sv^ovl- 

 syrligt tinoxyd; SnO ■ SO^ og SnO^ ■ SO.,. For analoge tilfælde, hvor 



' Faraday var hovedsageligt fysiker, men ketnien skylder ham flere vigtige opdagelser, 

 deriblandt klorkulstofferne (Faradays s.k. kunstige kamfer) 1821. Han var den 

 første, som overførte hidtil for permanente anseede gasarter til flydende form. saaledes 

 klorgasen, idet han gik ud fra klorhydrat, hvis sammensætning han definitivt fastslil- 

 lede 1823. Samme aar komprimerede han kulsyregasen til vædske. — Kulsyregas i fast 

 form blev først noget senere fremstillet. 1835 af den franske mekaniker A. Th i lorier, og 

 1844 af Wienerlægen Johann Natterer (1821 — 1900), hvis kulsyreapparat indtil 

 henimod slutningen af aarhundredet var almindelig udbredt paa laboratorierne. 



