'jd \\\. iiKM<ri)Ani,. M.-X. Kl, 



æthere, hvilke han fandt forholdt sig som forijindelscr af syrcanhydridernc 

 med æther, ikke med alkohol, som man endnu i almindelighed antog. 



Alexander v. Humboldt, der 1822 paa gjennemreise opholdt sig 

 i Genf, raadede Dumas at gaa til Paris, og aaret eftcr flN'ttcdc han did. 

 La Place, der siden sit samarbeide med La\'oisier havde megen inter- 

 esse for kemi, tog sig af ham og fik de ældre videnskabsmænd til at 

 interessere sig for ham. Han erholdt snart en stilling som répétiteur de 

 chimie ved école polytechnique, og senere fik han, da Robiquet traadte 

 tilbage, dennes plads som docent ved athenæum, en forening, der lod af- 

 holde forelæsninger. Det laboratorium, der blev ham anvist paa école 

 polytechnique, var nærmest kun beregnet paa arrangement af forelæsnings- 

 forsøg, og det kostede Dumas meget arbeide at gjøre det brugbart for 

 experimentalundersøgelser. Han gjenoptog da sit allerede i Genf paa- 

 liegyndte arbeide om de sammensatte æthere, sammen med B ou 11 av, 

 som allerede nævnt, og vi vil senere komme tilbage til hans øvrige experi- 

 mentalarbeider. I 1828 grundlagde han, sammen med nogle venner, école 

 centrale des arts et manufactures, for at ophjælpe den utilstrækkelige 

 videnskabeligc undervisning for tekniske øiemed. I 1832 blev han med- 

 lem af akademiet, hvis bestandige sekretær han siden blev, og hans glim- 

 rende egenskaber som docent gjorde ham efterhaanden til indehaver af de 

 betydeligste lærerstillinger i Paris; han efterfulgte Gay-Lussac ved Sor- 

 bonne 1832, 3 aar senere ogsaa Thénard ved école polytechnique, 

 hvorhos han endehg 1839 traadte ind som lærer ved école de médecine. 



Af Dumas' literære arbeider skal vi her nævne hans traité de chimie 

 appliquée aux arts i 8 bind, 1828 — 1845, *^'^ betydeligt værk, der blev 

 oversåt paa flere sprog, og som navnlig med hensyn til det oversigtlige 

 klassifikationsprincip, i lange tider har været et mønster for læreboger i 

 kemisk teknologi. Endvidere hans leçons sur la philosophie chiriiique, 1 1 

 forelæsninger, han 1836 holdt paa collège de France, og som aaret efter 

 blev udgivne afAmand Bineau (1812 — 1861), senere professor i Lyon, 

 — en bog, der udmærker sig ved klarhed og glimrende stil. Dumas' 

 sjeldne herredømme over sproget beundrer man ogsaa i de elegante kunst- 

 værker, han har givet i sine taler over afdøde videnskabsmænd. De inde- 

 holder en fylde af oplysninger, som ellers vanskeligt vilde have været til- 

 gjængelige, og de har stort værd for historikeren. Til disse slutter sig 

 hans forelæsning over Farada)' 1869, med hvilken den række forelæs- 

 ninger aabnedes, som Faradayprisens modtagere hokler hvert 3die aar. 

 Fremdeles hans beretning om Leblancs sodaproces (1856), der havde 

 tilfølge, at regjeringen understøttede opfinderens trængende efterkommere, 

 samt den store udgave af Lavoisiers værker (1862). Hertil kan endnu 



