1907. No. I. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 79 



heder ikke nß^dvendigvis forholdt sig som deres atomvægter. Til bestem- 

 melse af disse maatte man, da heller ikke dette holdepunkt havde vist 

 sig absolut, fortrinsvis holde sig til de multiple forhold, efter hvilke ele- 

 menterne forbinder sig. Ogsaa Mits cherlich, der 1833 foretog endel 

 damptæthedsbestemmelser og bl. a. bekræftede Dumas" resultater for 

 fosfor og svovl, mente, at atomernes antal i lige rumdele af de forskjel- 

 lige gaser ikke altid var lige stort, om end disse antal altid stod i simple 

 forhold til hverandre. Og Dumas selv medgav, at damptæthederne 

 ikke havde den afgjørende betydning for atomvægtsbestemmelserne, som 

 han oprindeligt havde tænkt. .Men den elegante méthode, han indførte 

 for bestemmelser af damptæthed, og som siden er bleven saa meget be- 

 nyttet, var iethvertfald en berigelse af blivende værd for A'idenskaben. 



For den organiske kemi var en revision af kulstoffets atom\-ægt sær- 

 lig paakrævet. Det havde nemlig ^'ist sig, at man ved analyse af kul- 

 stofrigere kulvandstofter fandt summen af begge elementerne større end 

 vægten af den anvendte substants, og gründen hertil antog Dumas var 

 at soge deri, at man havde regnet med en altfor høi atomvægt for kul- 

 stoffet. Han bestemte derfor, i fællesskab med Stas 1841, dette ele- 

 ments atomvægt ved at brænde diamant og grafit i surstofstrøm, og de 

 kom til det resultat, at det af Berzelius givne tal 12,25 maatte korri- 

 geres til 12. Denne bestemmelse efterfulgtes af en noiere vægtsanalytisk 

 undersøgelse af våndets sammensætning, der førte til atomvægtcrne 16 

 og I for surstof og vandstof, samt en ligeledes vægtsanalytisk under- 

 søgelse af den atmosfæriske lufts sammensætning, ved hvilken sidste han 

 havde til medarbeider den ved sine videnskabelige reiser i S^'damerika 

 bekjendte Jean Baptiste Boussingault (1802 — 1886). Alle disse 

 undersogelser planlagdes og udførtes med en omh3-ggelighcd og omtanke, 

 der gjør dem til endnu neppe overtrufne mønstre^. 



Allerede lige efterat atomtheorien blev opstillet, havde, som vi i 

 næstforegaaende afsnit har nævnt, saavel Gay-Lussac som flere andre 

 kemikere ikke villet erkjende de tal, som Dal ton havde givet, og paa 

 hvis forbedring Berzelius havde nedlagt saa meget arbeide, som de 



De fundne atomvægter uden brøker forte Dumas ind paa prøvelse af P rout s hypo- 

 thèse, der ojsaa blev gjort til gjenstand for arbeider af trdmann i forening med 

 Richard Marchand (1S13— 1S50) i Halle, samt af Jean Charles Marignac 

 (1S17— 1S94) i Genf. — De yderst omhyggelige atomvægtsbestemmelser. som i 1S60 

 og mange aar udover blev udforte af Stas, har endelig, som bekjendt, godtgjort 

 hypolhesens uhohlbarhed. 



