1907. No. I. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 85 



naar en vandstofiforbindelse ved indvirkning af halogener eller sur- 

 stof berøves vandstof, vil den for hvert atom tabt vandstof optage et 

 atom klor eller et halvt atom surstof [0 = 16), — 



indeholder forbindelsen vand, bliver dette forst berøvet vandstof, 

 uden at noget kommer istedet, og derefter foregaar substitution efter 

 foregaaende regel (alkohol, C.^H^ -H^O og kloral, C.^HCl^O). 



Det blev udtrykkeligt fremhævet af Dumas, at reglerne var afledede 

 af kjendsgjerninger, og at der ikke var opstillet nogen theori. 



Den egentlige ophavsmand for Substitutionstheorien var hans elev 

 Auguste Laurent 1, der gik et raskt skridt videre. Laurents under- 

 søgelser, navnlig af naftalin og dets derivater, førte ham til det resultat, 

 at de kemiske forbindelser, som havde tabt vandstof og istedet optaget 

 klor, ikke destomindre i det væsentlige bevarede sin bygning og kemiske 

 karakter. Klor kunde, med andre ord, tage vandstoffets plads og spille 

 dets rolle, uden at atomernes arrangement i forbindelsen undergik nogen 

 forandring. Og han gav disse anskuelser udtryk i den saakaldte kjærne- 

 theori (1836). Kjærnerne, om hvilke de organiske forbindelser grup- 

 peredes, var kulvandstofifer, hvis vandstof lod sig erstatte af andre ele- 

 menter. De indeholdt kulstof- og vandstofatomerne i lige tal, f ex. 

 methylen, C^H^ og ætheren, C^H^'^. 



Tænker man sig et kvadratisk prisme, siger han, hvor de 8 hjørner 

 er optagne af kulstofatomer, og de 12 kanter af 12 vandstofatomer, har 



• Han var fadt 1807, blev iogenieur des mines 1829, og indehavde derefter forskjellige 

 stillinger (ved école centrale, porcellænsfabriken i Sèvres, hos private), indtil han 1S38 

 blev professor i Bordeaux, hvor han var til 1846, da han vendte tilbage til Paris. Han 

 fik 1848 en ansættelse ved den derværende mynt, men opnaaede ikke den ledige 

 lærerstilling ved collège de France, idet Ba lard blev foretrukket, og han kom saa- 

 ledes ikke i besiddelse af noget laboratorium. Han dode 1S53. -^ Laurent var en i 

 høieste grad aandrig og original personlighed, men endel af hans arbeider, der udfortes 

 med smaa hjælpemidler. kan neppe frakjendes noget svagt fundament i experimental hen- 

 seende, og fra denne side blev han angrebet af Lieb ig, der ligesom ogsaa Berzelius be- 

 handlede ham uforholdsmæssigt haardt. Laurents skuffelser i livet og hans følelse 

 af bitterhed og tilbagetrukkethed kaster skygge over den glimrende fremstilling i hans 

 méthode de chimie, som aaret efter hans dod blev udgivet af Biot. 



- Kjærnen ætheren Q-^s 



Klors-andstof-ætheren (æthylklorid) C ^H ^ ■\- H »CL-^ 



Klorætheras (monokloræthylen) C^H^Cl,^ 



Klorvandstof-klorætheras (æthylendiklorid) C^H^CU -\- H^CL2^ 



Klorætheres (dikloræthylen) , C^H^Cl^ 



Klorvandstof-klorætheres (monokloræthylenklorid) . . . C i^H ^Cl ^ -\- H ^Cl :^ 



Klorætheris (trikloræthylen) C^JJ^Cl^ 



Klorætlieros (tetrakloræthylen) C. CVg 



Ætherosoklorid (hexakloræthan) C^ Cl^ + Cl^ 



Klora] C.Clç^O -{- H^O 



Principet for nomenklaturen, at angive antallet af de indtraadte kloratomer med vo- 

 kalerne a, e, i og o, var angivet af Dumas. 



