1907. No. I. FREMSTILLING AF KEMIENS HISTORIE. 91 



kaldte rester, atomgrupper, der vel kan have radikalernes sammen- 

 sætning, men ikke som saadanne indeholdes i forbindelsen. Han ud- 

 talte sig herom i en afhandling sur la constitution des sels organiques 

 à acides complexes (ann. eh. phys. 72). Naar et indififerent organisk 

 stof paavirkes af andre stofifer, navnlig syrer, kan der, siger han, frem- 

 komme forbindelser, i hvilke et vist antal af det sidstnævntes elementer 

 er traadt ind, og disse nye forbindelser kan enten have bevaret det op- 

 rindelige stofs indifferente karakter, eller de kan have antaget syrens. 

 Disse to tilfa^lde behandlede han særskilt. 



Som exempel paa det første tager han benzol, der med salpeter- 

 syre gaar over til det indifferente nitrobenzol ; der udtræder vand, idet 

 benzo! afgiver vandstof og salpetersyren surstof, medens benzolresten 

 C(^H~ og Salpetersyreresten N'O^ træder sammen til den nye helhcd 

 nitrobenzol. Paa lignende maade er nitronaftalin og binitronaftalin at 

 betragte som naftalin, hvis molekyl istedetfor et eller to ækvivalenter 

 vandstof indeholder NO. 2 eller 2N0^, og sulfobenzid er paa samme vis 

 dannet af benzolresten C^^H^^ og svovlsyreresten SO^. Det samme 

 gjirlder de sammensatte æthere. Af methylalkohol CH ^ og edikesyre 

 C^H^O^ dannes under udtræden af vand methylacetat CH^{C.^H^O)0, 

 og denne anskuelse indeholder intet hypothetisk, medens radikaltheorien 

 forudsætter et oxyd af radikalet methyl, der atter er bundet til edike- 

 syre. Syrerester som NO.^ °S -^^2 ^^ \\<\^^ identiske med undersalpeter- 

 syre eller svovlsyrling, de er tilstede i en eiendommelig form, substitu- 

 tionsform. Gerhardt opstillede sluttelig følgende regel: Hvis det re- 

 agerende stof er et element i fri tilstand, substitueres det borttagne ele- 

 ment ved det reagerende, ækvivalent for ækvivalent, men hvis det er 

 sammensat, substitueres det borttagne element ved de resterende elementer 

 af det reagerende stof. Resterne var altsaa empirisk bestembare stør- 

 relser, der gjorde antagelsen af hypothetiske radikaler overflødig. De 

 fortranigte radikalerne, og ved deres optagelse i typetheorien var veien 

 aabnet til de to ældre theoriers sammensmeltning, som vi i det følgende 

 afsnit vil betragte. 



For det andet tilfælde, indifferente organiske stoffers forbindelse med 

 anorganiske syrer under bibehold af syrens mætningskapacitet, indførte 

 Gerhardt betegnelsen parring (accouplement). Æthersvovlsyre antog 

 han for svovlsyre parret med normalt æ\hy\sn\^d.\.,[C^H^).^SO^ . SO^.H.,0, 

 og benzolsulfonsyren var svovlsyre parret med sulfobenzid, [C^Hg)^ .SO^. 

 SO^ .H.,0, hvorved er at bemærke, at svovlsyren endnu ansaaes for 

 enbasisk. — Vi har ovenfor seet, at Berzelius gjorde anvendelse af 



