92 TH. lllük TDAIIL. M.-N. Kl. 



disse forestillinger, og betegnelsen parrede syrer hørte nu en tid til de 

 staaende og mest benyttede udtryk. 



Gerhardt blev imidlertid snart opm;rrksom paa, at syrerne dog 

 ikke havde l)eholdt sin oprindelige m;rtningskapacitet, og en tid efter 

 (1843 — 45) opstillede han følgende basicitetsregel : de parrede forbindel- 

 sers basicitet er summen af begge de oprindelige stoffers basiciteter -i- i. 

 Og han erkjendte nu, at svovlsyren og ligeledes oxalsyren maatte være 

 tobasiske, idet de med alkohol giver to a;there, en neutral og en sur, 

 og til dette kriterium for flcrbasiske syrer føiede Laurent, at de kan 

 danne fîere amidforbindelser, amider og aminsyrer^. 



Denne videre udvikling a f læren om de flerbasiske syrer hænger 

 sammen med de unitære, typiske anskuelser. Medens efter den duali- 

 stiske synsmaade samme syres neutrale og sure salte svarede til for- 

 skjellige molekylvægter (f. ex. KO . SO^ og KO . SO^ + HO . SO^), 

 bragtes de nu ind under samme type og tilsvarende molekylvægter 

 (K^SO, ogKHSO,). 



Da forudsætningen for stoffernes indordning under typer var, at de 

 til hver type hørende indeholdt samme antal atomer, maatte man nu 

 søge at klargjøre sig, hvilke relative mængder af de forskjellige sub- 

 stantser der kunde sammenlignes, og først derigjennem kom man ende- 

 lig til at faa de hidtil endnu svævende begreber atom, molekyl og ækvi- 

 valent opklarede og definerede. Det er Gerhardt og Laurent, som 

 har fortjenesten af og deler æren for at have bragt klarhed over disse 

 saa vigtige spørgsmaal. 



Her maa vi erindre, at de dualistiske synsmaader havde været raa- 

 dende ved fastsættelsen af de organiske forbindelsers formler. Analysen 

 af solvacetat f. ex. havde givet en sammensætning, hvis enkleste udtryk 

 med Berzelius' atomvægter var yî^fT^Z/go^. Da nu syrer og salte for- 

 udsattes at beståa af vand eller metaloxyd i forbindelse med vandfri 

 syre, fik man ved at trække AgO fra som formel for vandfri edikesyre 

 Ci^ti^O^, og ved at lægge H^O til, formelen C^H^O^ for selve edike- 

 .syren. — Alkohol var efter Berzelius C^H^^ . 0, men æthex {C^H-^).^0, 

 medens Lieb ig. der ikke vilde henføre disse to aabenbart sammen- 

 hørende stoffer til to forskjellige radikaler, som det vil erindres, skrev 

 æther C^H^^^.O^ æthyloxyd, og alkohol C^H^^^O .H^O, æthyloxydrat. 

 Lieb i g var vistnok opmærksom paa, at Berzelius' formler svarede 

 til ligestore volumer damp for alkohol og æ^ther (4 vol. = 8), medens 



» Hertil kom ogsaa anilider og anilsyrer, hvilke sidste forst fremstilledes af Gerhardt 

 og Laureat (1848). 



