94 TH. IIIÜKTDAIIL. M.-N. Kl. 



o. S. v., saaledes som vi nu gjør, men derhos udstrakte han ogsaa halve- 

 ringen til (tova^rdige) metaller som kalcium o. 1. 



For Gerhardt var endnu udtrykkene atom, akvivalent og volum 

 ensbetydende. -Disse begreber blev først klart opfattede af Laurent 

 1846, i en afhandling sur les combinaisons azotées (Ann. eh. phys. [3]. 

 18). Han viste her, hvorledes det hænger sammen med forholdet mel- 

 lem de enkelte og de sammensatte stoffer. Hvad Gerhardt havde be- 

 tegnet som de enkelte stoffers ækvivalenter, kaldte nu Laurent deres 

 atomer, og dette begreb definerede han som den mindste mængde af 

 et element, som kan existere i en forbindelse. Ved siden deraf 

 betegnede han som molekyl den mindste mængde, som man maa an- 

 vende for at bevirke en forbindelse, og denne mængde deles, siger 

 han, i to halve ved selve forbindelsesakten. Saaledes kan mængden Cl 

 indgaa i en forbindelse, men for at faa denne istand maa man altid an- 

 vende mængden Cl^ eller et multiplum af Cl i lige tal ; Cl repræsen- 

 terer saaledes et atom klor, men Cl^ et molekyl klor. Overhovedet be- 

 staar ethvert enkelt stofs molekyl af mindst to atomer. Naar klor for- 

 binder sig med vandstof, foregaar det, som allerede Ampère havde 

 antydet, ved en dobbelt dekomposition: HH -\- ClCl = HCl -\- HCl. Som 

 med klor, saa ogsaa med cyan, hvis molekyl maa udtrykkes vç.à[CN).^. 

 Som yderligere støtte for antagelsen af, at elementernes molekyler inde- 

 holder to atomer, henviste han ogsaa til virkningen af status nascendi, i 

 hvilken atomerne er isolerede og derfor lettere kan forbinde sig ind- 

 byrdes. — Hvad Gerhardt havde betegnet som de sammensatte stof- 

 fers ækvivalent, var deres molekylvægt. Han skrev saaledes, med Ger- 

 hardts atomvægter, molekylvægterne H^, 0.^, H^^O, HCl,{CN)^, HCN, 

 CO^, C^H^O^ (edikesyre); analogt med vand skrev han alkohol og æther 

 [OHH, OEtH og OEtEt\ Et = C^H^) o. s. v., og disse mængder svarer 

 alle til samme (2) volumer damp, ikke blot for de sammensatte stoffers, 

 men ogsaa for de enkeltes. — Saaledes blev nu endelig A vo ga dro s 

 gjennem en menneskealder saa lidet paaagtede ideer igjen optagne og 

 bragt til gy Idighed. Der var vistnok nogle undtagelser, som f. ex. sal- 

 miak, hvis formel NH^^Cl efter Bineaus damptæthedsbestemmelse sva- 

 rede til 4 vol., men her lod Laurent den utvivlsomme analogi og iso- 

 morfi med klorkalium være afgjørende, og han tænkte sig muligheden 

 af at salmiakdampene ved forsøgstemperaturen bestod af ammoniak og 

 klorvandstof. 



Hvad endelig begrebet ækvivalent angaar, saa betegnedes dermed 

 de mængder, som gjælder (valent) lige meget (ligeværdige mængder), og 

 som følge deraf kom Gerhardt og Laurent (1849) ^il den antagelse, 



