I04 TH. IIIORI hAIII.. M.-N. Kl. 



Galvanoplastiken blev <,MundIagt af A. de la Rive 1836, og frem- 

 gangsmaaden udviklcdes 1839 af Moritz v. Jacob i (f 801 — 1874) i 

 St. Petersburg. — Den første begyndelse til fotografien blev gjort af en 

 fransk officer, Joseph Nice p h ore Niepce (1765 — 1833), der 1826 

 sluttede sig sammen med maleren Louis Daguerre (1789 — 1851), som 

 1839 indforte den cfter ham benævntc fremgangsmaade, daguerrotypien, 

 ved hvilken han benyttede forsølvede metalplader, der udsattes for jod- 

 dampe. William Talbot (1800— 1877), rig engelsk privatmand, var 

 den første, som istedetfor metalplader indførte lysømfindtligt papir 

 (talbottypi). 



Kemikerne havde hidtil sect sin opgave udelukkende i stoffe r ne, 

 men kun i mindre grad ogsaa taget kræfterne i betragtning. Den 

 samtidige behandling af begge førte til udviklingen af den fysikalske 

 kemi. Det er først henimod aarhundredets midte, at man begynder at 

 skimte den første dæmring af denne nye disciplin. Den udviklede sig 

 langsomt, og for det tidsrum, vi her omhandler, er kun nogle enkelte 

 træk at optegne. 



Kop pl var den første, som gjennem en større række planmæssige 

 undersøgelser gjennemarbeidede forholdet mellem kemisk sammensæt- 

 ning og fysikalske egenskaber. Hans arbeider, som tog sin begyndelse 

 omkring 1840, omfatter isærdeleshed forholdet mellem atomva^gter og 

 egenvægter for faste og fïydende stoffer, kogepunktsregelma;ssigheder 

 samt isomorfi. Han etablerede begrebet atomvolum eller specifikt vo- 

 lum, der ogsaa bearbeidedes i en række af handlinger af Heinrich G, 

 Fr. Schröder (1810 — 1885) i Mannheim. — Louis Pasteur (1822 — 

 1895), senere direktør for école normale i Paris, spaltede i 1848 drue- 

 syren i sine to optiske komponenter, og lærte derigjennem at kjende de 

 racemiske forbindelser. — ■ Ludvig Ferdinand Wilhelmy(i8i 2 — 1 864), 

 privatlærd i Berlin, studerede 1850 sukkerinversionen, og faststillede for 

 første gang begrebet reaktionshastighed, forholdet mellem koncentra- 

 tionens forandring og den dertil medgaaede tid. Dette for den kemiske 

 dynamik grundlæggende arbeide blev i lange tider ganske upaaagtet, og 

 en menneskealder gik hen, før Wilhelmys fortjeneste blev erkjendt. 



1 Foruden af den fysikalske kemi har Kopp isærdeleshed overordentlig stor fortjeneste 

 som historiker. Hans Geschichte der Chemie, 1843 — 1847 i 4 bind, er et ved grundig- 

 hed og lærdom berømt værk, som endnu i vore dage er aldeles uundværligt. Ellers er 

 at nævne Die Entwickelung der Chemie in der neueren Zeit (1873), Beiträge zur Ge- 

 schichte der Chemie, hvis tredie del, Ansichten über die Aufgabe der Chemie und über 

 die Grundbestandlheile der Körper, afsluttedes 1S75, samt Alchemic in älterer und 

 neuerer Zeit 1SS6 i to bind. — A. W. H of mann har givet et smukt billede af Kopp 

 i Ber. 25 (1S92), 505. 



