VII 



Arbeidet gav meget tilfredsstillende resultater og bod paa flere over- 

 raskelser. Saaledes fandt jeg meget snart rester av en helt ny tufhorisont 

 ovenpaa furutuften, som bragte en række nye momenter ind i diskussionen. 

 Det viste sig ogsaa at de forskj eilige tuf lag hadde sit maksimum paa helt for- 

 skjellige punkter indenfor avsætningens omraade. Litt efter litt lyktes det mig 

 at forfølge de temmelig komplicerte stratigrafiske foriiold inden Leinetullen og 

 at sammenstille disse til et sammenhængende profil. 



Efter indbydelse av professor R. Sernander tilbragte jeg hosttermincn 

 1919 paa det plantebiologiske institut i Uppsala, og medbragte hele mit store 

 kalktufmateriale til nærmere granskning. Institutets vakre samlinger av svensk 

 kalktuf blev stillet til min disposition, likesom professor Sernander paa alle 

 mulige maater bistod mig med litteratur og oplysninger om svenske tuftbre- 

 komster, skaftet mig sammenligningsmateriale fra herbariene o. s. v., kort sagt 

 lettet mit arbeide paa al tænkelig vis. I løpet av hosten hadde jeg den til- 

 fredsstillelse at kunne avslore næsten alle de mange apokryfiske ting og kurio- 

 siteter som Leinetuften indeholdt. Stor nytte hadde jeg av den vistnok forst 

 av Nathorst anvendte kollodiummetode, som senere Halle har prakti- 

 sert med udmerkede resultater. Paa de avtryk som skal undersøkes, dryppes 

 en liten draape kollodium, som naar den er indtorket danner en fin hinde, der 

 avløses forsigtig. De første avtryk er altid daarlige paa grund av forurens- 

 ninger og luftblærer, men efterhaanden blir de brukbare og kan under mikro- 

 skopet avsløre de fineste epidermis- og andre struktureiendommeligheter (spalte- 

 aapninger, haardannelser etc.) av stor betydning for bestemmelsenes paalidelighet. 



1 januar og februar 1920 opholdt jeg mig i Stockholm og gjennemgik med 

 professor Th. Halle Riksmuseets pragtfulde kalktufmontrer i den palæobotaniske 

 samling, likesom professor Halle elskværdigst gav mig tilladelse til at gjen- 

 nemgaa hele museets store samlinger bl. a. fra Benestad i Skaane og fra de 

 jemtlandske lokaliteter. Samtidig drev jeg litteraturstudier ved Vetenskapj- 

 akademiens bibliotek og fik hos statsgeolog dr. L. von Post information i mi- 

 kroskopisk bestemmelse av vore skogtrærs pollen. Derefter reiste jeg atter til 

 Uppsala, hvor jeg forblev til slutten av mars maaned og bearbeidet resten av 

 mine samlinger. 



jeg vil her faa lov til at rette en varm tak til min ærede lærer og ven 

 professor Rutger Sernander i Uppsala, som gjorde opholdet der uforglem- 

 melig for mig, og for den store interesse han viste overfor mit arbeide. Likesaa 

 vil jeg faa lov til at takke Växtbiologiska Institutionens amanuensis fil. lie. 

 G. E. Du Rietz for hans hjælpsomhet og elskværdighet! 



Overfor professor dr. Svante Arrhenius og dr. Olof Arrhenius ved 

 Nobelinstitutet for fysikalsk kemi, som paa alle mulige maater hjalp mig under 

 mit besøk i Stockholm, vil jeg fremføre en dypt følt tak, likesaa overfor pro- 

 fessor dr. Th. Halle og dr. L. von Post. 



Efter gjennemgaaelsen av samlingene og efterat jeg foreløbig hadde op- 

 gjort mig en mening om de undersøkte kalktuffer, fandt jeg det ønskelig 

 endda en gang at ta findestedene i øiesyn, for at stille min egen opfatning 

 paa prøve — en fremgangsmaate som efter min mening gir de bedste garan- 

 tier for resultatenes paalidelighet. 



I oktober 1920 tilbragte jeg nogen herlige hostdager i Kvam og fik bl. a. 

 gravet op et profil som hvad interessant opbygning angaar, slog alle de tid- 

 ligere studerte av marken. Jeg avla ogsaa et kort besøk ved Gillebu i Øier. 

 I slutten av maaneden reiste jeg op til Faaberg og besaa kalktuflfen ved Nedre 



