ICSI. No. 9- KALKTUFSTUDIER I GUDBRANDSDALF.X. I3 



syntes udelukkende at være knyttet til disse. Antageligvis vil Torgerkampen, 

 et tjeld som ligger 5 — 6 km. længer vest, vise sig rikere end Tunsberg- 

 tjeldet; Bjørlvkkes oplysninger om bergartene tyder paa det. 



Mine floristiske optegnelser, som blev revidert under et nyt besok 

 17 juli 1919, er i flere henseender bemerkelsesværdige. Saaledes mangler 

 Diyas octopctala fuldstændig paa fyllitklippene og ogsaa høiere oppe. 

 Hovedhensigten med min ekskursion til fjeldene ovenfor Leine var netop 

 at opspore D/yas; men til trods for en ihærdig leting var den ikke til at 

 opdage. Da kalktuften som bekjendt indeholder Drvas i kolossale masser 

 i en bestemt horisont, er det nævnte faktum meget overraskende og gir 

 os et tydelig vink om hvilke store forandringer vegetationen her i Kvam 

 har undergaat i aartusenernes lop. Skiferklippcne og deres vegetation gir 

 os vigtige holdepunkter og angrepspunkter i den følgende diskussion. Som 

 Jeg senere skal forsoke at klargjore, er det ingen tvil om at Drvas den- 

 gang kalktuften war tæt bevokset med denne art, ogsaa dominerte paa de 

 angjældende klipper, som efter de erfaringer jeg har gjort med hensyn til 

 denne dvergbusks livskrav rundt omkring i Norges fjeldtrakter, skulde S3'nes 

 at være ideelle som voksested netop for Drvas octopctala. En noiere gjen- 

 nemgaaelse av den anførte floraliste gir ogsaa fingerpek i denne retning. 

 I Ivor langt indover Ijeldet vi maa gaa i vore dager for at flnde den nær- 

 meste Dryas, vet \i foreløbig ikke. 



\'egetationen paa selve tuffindestedet er i nutiden ikke naturlig, 

 men sterkt kulturpaavirket. Tuften ligger nederst i et brat jorde under 

 den østligste av Leinegaardene. Kilden kommer ret frem a\- jorden under 

 en stor stenrøis, som antageligvis er meget gammel (fra den tid da jorden 

 i nærheten blev ryddet), og herfra fører et litet bækkeleie med spredte 

 klynger av vidjebusker og bjerk nedover bakken, som en stripe mellem to 

 dyrkede enger, og fortsætter gjennem en ny stenrøis over i orekrat længer 

 nede. I stenrøisens omgivelser hvor bunden er mest tor, \okser et krat 

 av Betitln x'crntcosa og B. odorata, samt litt Salix caprœa, S. nigricans og 

 Rosa ciniiainomca. Markvegetationen langs bækken er nu ødelagt av ki^eatur- 

 traakk og gravninger, likesom ogsaa den primitive kjørevei som passerer paa 

 skraa over tuffindestedet, har influert paa omgivelsene (cfr. fig. 5 og 6). 

 Græs og urter danner et slags dække nedover bakken, men uten syn- 

 derlig orden. Følgende arter optrær indenfor kalktufomraadet: 



Aconitimi septentrionale, Acra cæspitosa, Agrostis stoloiiifera, A. 

 vulgaris, ^■llcctorolopliiis minor, yllcliiniilla d/'/icinalis, ^Inthyllis vnlneraria, 

 Artcuiisia vulgaris, Brachypodiuni pinnatuni, Briza media, Brunclla vulga- 

 ris, Calannigrostis arundinacea, Caiiipanula rotundifolla, Carex capillaris, 

 i. flava, C. panicca, C arum Carvi, Ceiitaurea Scabiosa, Cerastium vulga- 

 tum, Cluysantheinum Liucanthcnnini, ( irsium heterophyllum, Crépis paludosa, 



