HOL}' Nf)i<i)iiAf;i:N. M.-N. Kl. 



er liiniiiii K idi lorskiclli^^c tV.'i fl<' im ic ccntr.'ih- i tuffens hovedparti, mens 

 (le i \ iikclii^liiu II !ii(,l;(1 liiniiionisk intjordne-r si^ under disse. 



I nedenstaacnde utredninj^ a\- i)rofil(ne er disse inddelt i flere serier 

 efter sin beliggenhet i l"orhold til d« n store groft som blev gravet paa 

 langs av bækken. Forst komnicr en venstre serie, optat nedenfra 

 og opad bakke paa groftens venstre {^'- søndre) side. Den tar sit ut- 

 gangspunkt i Blytts ])rofil, som er det nederste i serien, og ender opun- 

 der stenrøisen, Inor tiiifen antageligvis kiler ut ganske snart. 



Tilsvarende hertil faar vi en hoire serie paa grøftens motsatte side, 

 ogsaa nedenfra og opad. Endelig har jeg en serie paa tvers av bækken, 

 tverserien, fra syd mot nord, som ender i profilet av 1920. Alle disse 

 er optat ovenfor den nævnte kjorevei, som gaar paa skraa henover tuf- 

 findestedet. Som profiler nedenfor v e i e n beskrives et par vigtige grøfter 

 optat længer nede i bakken; de ligger i ca. 20 — 25 meters avstand fra det 

 øverste profil i venstre serie. 



Længdeprofilet' (fig. 11) er konstruert paa grundlag av venstre serie 

 og profilene nedenfor veien, tverprofilet (fig. 12) ved hjælp av tverserien 

 og venstre serien. 



Som „Alnus-tLif" betegnes den allerøverste, tidligere ukjendte tuf hori- 

 sont eller rester av denne. „Furutuf", „Dryastuf" og „bladtuf" er tildels 

 de samme betegnelser som Blytt anvendte. Dog omfatter Blytts bladtut 

 eller „birketuffen" ogsaa den underliggende mosetuf, som hænger sammen 

 med birketufifen. Jeg foretrækker dog at betegne denne som „mosetuf". 

 Ved „undre Dryashorisont" forstaaes en sedentær horisont i bladtuffens 

 underkant (mosetuffens øvre del), som tidligere ikke er beskrevet fra Leine- 

 tuffen; den mangler ogsaa i enkelte profiler og er av meget mindre dimen- 

 sioner end den hoiere oppe i lagrækken forekommende „Dryastuf". Ved 

 „rød 1ère" forstaaes den høist eiendommelige, i visse profiler skrikende røde 

 1ère som optrær umiddelbart under den laveste mosetuf, og som over hele 

 tufomraadet bedækker den underliggende morænelere, som benævnes 

 „blaa 1ère". 



For alle profilers vedkommende gjælder at lagfølgen beskrives nedenfra 

 og opad (kronologisk orden). 



Venstre serie. 

 Profil I (Blytt i 89 i). 

 I. Jøkeller med vandreblokker. 

 II. Jernholdig 1er uten forsteninger indtil 0,03 m. 



III. JGulgraa skifrig birketuf (uten furu) 0,45 m. 



IV. [Heri er som nævnt indbefattet mosetuften paa bunden (Blytt 1. c. p. 7). 



1 Profilet benævnes her længdeprofil fordi det er optat langs med bækken (tverprofilet 

 tvers paa bækken). Geologisk set er længdeprofilet i grunden et tverprofil ; men da 

 stratigrafien ved Leine er ytterst komplicert, kan man hfr ikke tale om „strøk' og 

 „fald" i vanlig stratigrafisk betydning. 



