1 92 1. No. 9. 



KALKTUFSTUDIER I GUDBRAXDSDALEX. 



37 



her er bedst bevaret ; men kanske har den ogsaa paa disse steder 

 oprindelig været mægtigere end paa alle andre punkter 

 inden omraadet. Hvor meget der atter er vitret bort over største- 

 parten av tuftens areal, er det umulig at avgjøre; de i muldlaget fore- 

 kommende tufrester er av flere t3'per (^/«»5-rikere og -fattigere, mosetuf- 

 agtige, krøllet-cyanofycé-lignende o. s. v.) og er tydelige vidnesbyrd om, 

 at selv paa de punkter hvor denne øverste tufhorisont nu er 3'tterst 

 reducert, har der engang været flere vertikale facies. 



Moræne-lere 



iTj Rödlere.undeT ^^^^ Iryastuf, 

 mosstufftn ^i=^;5&fM 



Bladtufbænk ^sset^ Furutufbænk 

 Oretuf 



'ili'';i,f I HcsetufJDsenk 



i:i;L;!!i ! iii ' ' i 



under furut uf Sl^Si i muldlaget 



^ni Koidem aale stok 



S 



c- m Længde » 



Fig. 12. Tverprofil, Leine. A angir længdeprofilets beliggenhet. 



Alle disse tre perifere profiler, som ved første øiekast ser hoist para- 

 doksale ut, og som for en iagttager der ellers var ubekjendt med tuftens 

 stratigrafi, vilde være ganske problematiske, indordner sig i virkeligheten 

 meget smukt i helhetsbilledet. Saalænge det ytterste profil i tverserien var 

 ukjendt, kunde man nok staa tvilende overfor litt av hvert. Men da over- 

 ensstemmelsen er saa slaaende i disse ytterpunkter av tufomraadet, baade 

 nordover og østover, hvilket fig. 11 og fig. 12 tydelig viser, blir det ende- 

 lige resultat av denne stratigrafiske detaljstudie, at kalk tuffen ved 

 Leine har en strengt lovmæssig, klar og oversigtlig opbyg- 

 ning, som ikke kan misforstaaes. 



