52 ROLF NOKDHAGEN. M.-X. Kl. 



sone mot y7/////.s-Uilï(n. jc,^ skuldr ogsaa være tilb^jiclig til at tro at furu- 

 tuffen ingensteds indenlor (l( t inidi isokte omraade opviser sin oprinde- 

 lige mægtighet; den er o\(i-all iiicgct forvitret øverst, og man savner paa 

 en niaate en logisk n\s]iiliiing av komplekset opad (f. eks. i form av en 

 sedentær sone). - Som IuIIk t l)etragtet maa furututfens tid ha været en 

 lixlig kalkdar.nende periode; dcrum \idiHr den betydelige mægtighet. 



Trækulrestene og de lokale kulstriper indenfor furutuffen paa forskjel- 

 lige punkter viser, som Blytt ogsaa nævner, at lynnedslag ikke var nogen 

 sjeldenhet under denne periode. Ogsaa i Alnus-tuften fandtes kulrester 

 (profil XXI). Disse katastrofer synes ikke at ha infhicrt paa kalkavsætningen 

 i nogen paaviselig grad. 



Av landsnegler er følgende arter fundet i furutuffen: Coi/ii/iis fulvits 

 Müll., Hvalinia radiatula Alder og llliiiid prlliicida MCli,. 



Aliiiis-tiijfcn. 



I likhet med bladtuften og furutuffen er denne horisont saa karak- 

 teristisk i petrograhsk henseende at den kan gjenkjendes selv i smaa frag- 

 menter. 



Farven er gjennemgaaende brunlig, og tuffen meget grov med store 

 hulrum, bølget og valket og uten tydelig skiktning. Fleresteds har den 

 karakter av grov mosetuf. Folgende arter er med sikkerhet konstatert i 

 oretuffen: Bctiila odorata, Aliiits incana (blader, talrike Ç-rakler), Poptihis 

 trennt la, Salix capræa, Piints silvrstris (nogen faa, men tydelige naaler), 

 Eqitisctitiii liiciiialf (talrike ledstykker), samt grove blader og straa av græs 

 og Cariccs og flere sorter mos. Enkelte av de lose stx'kker fra muldlaget 

 viser stor likhet med recente Çvc7/;o/3YV''-tuffer '. 



Tuffen gir gjennemgaaende indtryk av at være dannet temmelig raskt 

 (ofr. mangelen paa utpræget skiktning). Profil XXI og de to profiler 

 nedenfor veien, hvor Aliitts-Vxx^îtn var bedst be\aret, viser at kalken tildels 

 har været utfældt som jordagtig tuf, der alternerer med fastere sedentære 

 horisonter. Paa dette punkt stemmer Leinetuffen med en flerhet av de 

 svenske tufforekomster, hvor de alleryngste tuflag meget ofte er 3-tterst 

 sprøde og sterkt forvitret (Sern ander 19 i6 p. 129 og 160). Da rester av 

 oretuffen er fundet over hele det undersokte areal, viser dette at kilden 

 ogsaa under denne tufavsættende periode har været ganske betydelig og 

 har overrislet hele arealet. Jeg har for paapekt at ^/////5-tuffen antageligvis 

 har hat .sit maksimum i de muldeagtige forsænkninger (op til 95 cm. i pro- 

 fil XXI), selv om dette ikke kan siges med sikkerhet. 



Pollenundersøkelser fra en række med haandstykker har bragt for 

 dagen fttru, or, hjcrk og 5V///.v-pollen, d e r i m o t ikke a n t }• d n i n g e r til 



' Folgende snegler er iagttat i Alnus-tuffen : Cochlicopa lubrica Müll., HyaUnia radiahila 

 Alder, Pvraiuidida ruderata Studer, Vertigo alpcstris Alder, samt Hydröbia Steint 

 V. Mart. 



