58 



FU)I.K NOKDHAf.KN. 



M-.N. Kl. 



p/cris /xj/v/xjtfin/t/i s, /'/fU///i/^o i!i(t/(ir, I', iiirdia, I 'od ik iiinnilis, l'on pmlnisis, 

 Polygonum i'ivi/uiniui, lùuiiiiicii/iis arcr, Nuiiirx Acrtosrlla, Rtihns idæus, 

 Silriic vciiosd, Solmntin I )ii/((iiii(ini, Slr/lurid media, Stnithioplrris ger- 

 iiiaiiicd, Tro/li ns niropaits, I rlicn dioicd, l'crhasciim nigrum, Veronica 

 ofjiciudlis, I 'icid sipiiiiii, / 'iolii chiiuki, I '. F^iviniana, V. nmhrosa. Av nio- 

 senc i hunden \ai" ('/iiiiuriiim (Irmlroiilrs vn av de mest fremtrædende. — 

 Flere av de opregnede arter er iitvilsonit indkommet paa stedet med 

 beitende kreaturer; skogen anvendes nemlig tildels som havnehage. 



P^orøvrig er planteveksten 

 i Oier lite kjendt. De bratte 

 styrtninger under Skarskampen 

 like vest for kalktufifen opviste 

 ganske mange interessante arter, 

 tildels de samme som ovenfor 

 er omtalt fra bækkedalens sider. 

 Carcx miiricntn, Grum urhanum, 

 Tiirritis glabra, Viscaria vi- 

 scosa, 7'ri/iciim caniniim og Po- 

 lygonum (liimelortim anføres her 

 som et supplement til oven- 

 nævnte liste. Forekomsten av 

 Polygonum dumetorum \-ar gan- 

 ske overraskende, da denne art 

 tidligere ikke var kjendt længer 

 nord end paa Ringerike i det 

 østenfjeldske Norge. Langs 

 kysten optrær den meget sparsomt inde i fjordene til nordsiden av Trond- 

 hjemsfjorden (Fosen 63^50'). 



Efter disse orienterende bemerkninger om vegetationen paa kalktufifen 

 og i dens nærmeste omgivelser, skal jeg gaa over til at beskrive de strati- 

 grafiske forhold. 



Wà^&ê^f'î'^^a^i^^^^^S^^^^.: 



S^^-«=rr 



Fig. 16. Kalktuffen ved Gillebu (K) og dens forhold 

 til gruskeglen ved Tingvold (G). Kl — Kl = kalktut' 

 transportert ovenfra av bækken. Meget skematisk. 



B. Stratigrafiske undersøkeiser. 



Kalktuffen i Gillebuskogen er som ant\-det paa fig. 16 opbevaret paa 

 begge sider av bækken i ca. 50 meters hoide over landeveien. Hoved- 

 massen ligger i nutiden paa \-e.'itsiden av bækkedalen. Imidlertid maa fore- 

 komsten i tidligere tider ha været meget storre; man finder nemlig tufrester 

 høiere oppe i lien (antvdet paa fig. 16) og længere nede. Paa det nederste med 

 K betegnede sted paa figuren ligger der dog bare lose blokker, saavidt jeg 

 har kunnet se; disse kan tænkes at være fort ovenfra og nedover under 

 en eller anden flomkatastrofe. Avstanden mellem den alleroverste fore- 

 komst og den sidstnævnte noget tvilsomme blev ved maaling med staal- 

 traadline fundet at være ca. 90 m., og avstanden mellem de mest perifere 



