I92I.X0. 9- KALKTIFSTUDIER I GL'DBRAXDSDALEX. 69 



Fra gruskeglen ved Tingvold har Oven og Holme plukket frem en 

 mængde lose furutufst3-kker, som jeg ogsaa har, hat anledning til at under- 

 søke. Men de bringer ingen nye arter for dagen. Et interessant 

 faktum er det at Hippophaës ikke er i agt tat i et eneste fu ru- 

 tufs tykke, hverken fra Gi 11 eb u tuffen eller Ti ngvoldgr us- 

 tak e t. Den s \' n e s at \- æ r e u t d o d p a a stedet i tidsrummet 

 mellem bladtuffens avsætning og furutuffens begyndelse. 

 Jeg kommer senere tilbake til dette vigtige punkt. 



Profilene paa vestsiden synes at antyde at furutuften har transgrediert 

 utover til sidene noget længer end bladtuften. Antageligvis har hele 

 komplekset oprindelig været ganske betydelig ogsaa i vertikal retning. 



Hvad der folger efter furutufkomplekset, om der oprindelig har været 

 avsat nok en tufbænk i Gillebuskogen, saaledes som vi saa ved Leine, 

 derom kan vi forelobig ikke opgjore os nogen mening. Det er imidlertid 

 klart at bækken maa ha skaaret sig ned gjennem kalktuflfen først efter at 

 furutuften var dannet. Nye holdepunkter for bedømmelsen faar vi først 

 efter at ha undersokt gruskeglen ved Tingvold. 



D. Gruskeglen ved Tingvold. 



Da grustaket ved Tingvold er indgaaende undersokt og beskrevet av 

 Oyex (1920 1. c), skal jeg her bare gi en kortfattet oversigt over de 

 stratigrafiske forhold paa dette sted. 



Av den skematiske tegning fig. 16 og fig. 15 faar man et nogenlunde 

 korrekt indtryk av gruskeglens beliggenhet i terrænget. Den har sit ut- 

 gangspunkt i skogbrynet tilvenstre for det lille huset paa fig. 15 og brer 

 sig herfra \-ifteformig ut over det lavereliggende terræng. Avstanden ned 

 til skigarden er ca. 80 m. Bækken har nu gravet sig et litet leie norden- 

 for grustakets centrale del, og selve keglens overflate er i stor utstrækning 

 opdyrket. 



Fig. 22 viser et snit gjennem lagrækken like i overkanten av chausséen 

 ved Tingvold landhandleri. Mægtigheten er her tilsammen 8 à 9 m. over 

 veiens nivaa. 



I. Paa bunden ligger et tykt lag av morænegrus med større og 



mindre blokker. 

 II. Deroxer kommer en mægtig fluvioglacial grusav leiring med 

 skraatstillede lag, som helder 10 — 15^ mot ost (Oven I. c. p. 275 fig. 4). 

 III. Diskordant avsat herpaa folger en' gruskegle . med svævende 

 lagstilling, ca. 3 m. mægtig. Oven adskiller her en hel suite 

 med underavdelinger, som dels har karakteren av utvaskede blokke- 

 lag, dels mere normal gruskarakter. Avsætningen gir forøvrig et 

 noksaa rotet indtrN-k. I dens ovre halvdel var det at Holme oprin- 

 delig fandt de løse tufstykker. Man finder her en ganske 

 distinkt horisont, som i keglens centrale del har karak- 



