72 



Roi.K .\()i<i)ii.\f;i:.\. 



M.-N. Kl. 



sidegrus iiiidcr turtcn og hoiirc opi«- ha Icvcrt sari store knlkmængder som 

 Gi]lel)iitiit"fcns opstaaen lorutsætter. Ikekkcii har vel snarere erhvervet sin 

 kalkholdighct under passage gjennein kalkrikc bergarter h(;iere oppe i dal- 

 siden, og det er tænkl)ait at den til slut li a r saget sig ned gjennem 

 disse og saaledes for f'rciiiliden er blit berovet den oprindelige tilgang paa 

 kulsur kalk. En noiagtig undersokelse av bækkeleiet mellem Gillebuskogen 

 og de li< >iereliggende Kindalssætre vil selvfolgelig kimne gi sikre holde- 



Fig. 23. Den kalktutforende horisont i gruskeglen ved Tingvold (nordvestlige del av grustaket). 

 Nordhagen lot. 6te oktober 1920. 



punkter i denne sak. — For tiden er der ingensomhelst antydning til tuf- 

 dannelse langs bækkedalen. 



Da Gudbrandsdalen saaledes som tidligere omtalt har været herjet 

 sterkt av flomkatastrofer helt op imot nutiden, kunde man kanske til en 

 begyndelse være tilboielig til at sætte gruskeglens dannelse i forbindelse 

 med denslags begivenheter. Men den kalktufforende horisonts jevne forlop 

 og de overliggende jevne gruslag tyder ikke paa nogen pludselig opstaaen. 

 Desuten er der flere ting, som med sikkerhet viser at keglens dannelse 

 ligger langt tilbake i tiden. Som av Oven paavist, loper nemlig den æld- 

 gamle kjorevei i Gudbrandsdalen, „kongeveien", henover gruskeglens over- 

 flate. Hvor gammel denne kan være, vet vi ikke med bestemthet; den 

 litteratur om norske veier ' som jeg har hat anledning til at undersoke, gir 



' Yngvar Nielsen: Om Norges veier for 1814, Historisk tidsskrift, bd. IV. Joh. Schou- 

 G.\.\RD : Det norske veivæsens historie. 1899. 



