1 92 1. Xo. 9. KALKTUFSTUniER I GLDBRANDSDALEN. 73 



ingen absolut sikre oplysninger herom. Imidlertid har hovedfærdselsaaren 

 gjennem dalen altid gaat paa nordsiden av Laagen, og da „kongeveien" 

 ved Tingvold synes at ha et hensigtsmæssig og naturlig fbrlop, tør det 

 nok hænde at den gaar helt tilbake til middelalderen. Under veilegemet 

 gjorde Oven og Holme desuten en anden interessant opdagelse; de fandt 

 nemlig restene efter en kulmile (ofr. fig. 22 1. Denne maa nødvendigvis 

 være endda ældre, men da der ingen redskaper er fundet paa stedet, kan 

 kulmilen ikke dateres med sikkerhet. Ovex har fremsat den formodning, 

 at den kanske skriver sig fra jernalderen. 



\'i ser saaledes at i lys av disse kjendsgjerninger rykker gruskeglens 

 dannelsestid allerede langt bakover i tiden. Og én ting kan ialfald betragtes 

 som fastslaat: kalktuftens nedbrytning og avsætningen av de svævende 

 gruslag ved Tingvold skyldes ikke nogen recent katastrofe. Sandsynlig- 

 hsten taler for at \i her har med forhistoriske fænomener at gjore. 



Mens vi ved Leine, takket være det ovre tuflag [A/mis-tuffen], kunde 

 opspore nutids vegetation ens oprindelse og binde denne sammen med 

 din fossile, er vi for Gillebutuffens vedkommende ikke i den samme hel- 

 dige situation. Den sidst dannede tufbænk paa dette sted vidner om tæt 

 fur us kog som fremherskende plantesamfund. I nutiden indgaar imidlertid 

 granen som en væsentlig bestanddel i det skogsamfund som omgir bækken. 

 Men om granens indvandring og vegetationens forandringer op imot histo- 

 risk tid, derom fortæller disse interessante avleiringer i Oier desværre intet. 



III. Kalktuffen ved Nedre Dal i Faaberg. 



Denne kalktuf er indgaaende beskrevet av Blvtt (1892 1. c). Den 

 ligger i 225 m.'s hoide over havet paa Gudbrandsdalens sydside, men med 

 østlig eksposition, og adskiller sig fra baade Leine- og Gillebutuften ved at 

 mangle distinkte tufbænker. 



Tuften findes i en brat li nedenfor det store opdyrkede jordet paa Nedre 

 Dal. Her kommer en liten bæk irem av bakken og rinder nedover mellem 

 et virvar av s'.ø/re og mindre stener og klippestykker. I jorden mellem 

 stenene ligger der k alk tufbl okker, hvorav en del er ca. 0,5 m. i dia- 

 meter, andre mindre. De er forresten nu tjernet og spaltet op i stor ut- 

 strækning. Terrænget er i det hele tat meget uryddig og brat, og jeg 

 tror for mit personlige vedkommende at her engang i tiden maa ha gaat 

 et ras. Det store bratte jorde like ovenfor findestedet bestod, saavidt jeg 

 kunde se, av lerholdig moræne, og der er intet iveien for at der her, 

 kanske i forhistorisk dd, har gaat ut et skred. 



Blvtt fandt to stratigrafisk og palæofloristisk helt forskjellige nivaaer 

 repræsentert ved Nedre Dal, en bl ad tuf med bjerk, asp, Sa/iccs uten 

 makroskopiske fururester, og en furutuf, fuldstændig typisk og overens- 

 stemmende med Leinetuften (og Gillebutufifen, som Blytt ikke kjendte). 



