74 ROM .NDKDHAOF.N. M.-N. Kl. 



Men lilokk( 1- a\- (lisse to tulsl.'if^ laa \((l s i fl c n a \- hinaiiflcn paa stedet, 

 aldiii; l\(lili,!4 nvcnpaa liiii;!n<l( n snin ha-nkcr'. Nogen o v e rga n gs t u f 

 k Li n d c; h a ii ikke lindi, liilhr ikke iio,t;en Dryastiif. lilokker.e 

 tilhørte alle saniiiicii «nicn d( n < iic < ll<i- drn aiidcn sort. Bi.V'iT antok der- 

 for med rette at de skrev sig tra tr) lorskjellige tider, saaledes som ved 

 Leine, lian skri\ei- ogsaa (1. e. p. qI at han anser blokkene for at ligge der 

 „h\(>r tie l)le\ dannede"; men han hai" ikke levert noget bevis for at de 

 befinder sig in situ i strengeste iorstand. 



P)i.vTT tænkte sig en hel del sniaa lokale tufdannelser langs bækken, 

 hxilket altsaa resulterte i blokkenes opstaaen. Og aarsaken til at furutuffen 

 ikke laa oxenpaa bladtuften, tænkte han sig niaatte ligge i det forhold, at 

 det gamle \andlnp til en \iss grad hadde skiftet retning da det igjen be- 

 gyndte sit lop under furutuffens tid (1. c. p. 9). 



Jeg avla hosten 1920 et besok \ed Nedre Dal og grov op en del tuf- 

 blokker paa stedet. Saavidt Jeg kunde se, laa pragtfulde blad- 

 tufblokkker like op til typiske furu tu fsty kker („side om side" 

 Blytt 1. c), og jeg har vanskelig for at ti'o at Bi.vtts tolkning er rigtig. 



At tufl)lokkene skriver sig fra to forskjellige tider, er hævet over 

 enhver t\il; derom vidner deres helt forskjellige fossilindhold og karakter 

 og den paafaldende overensstemmelse baade med Leine- og GillebutufFens 

 to horisonter. Men i motsætning til Blytt og Oyex, som slutter sig til 

 Blytts opfatning eller ialfald refererer denne uten. kommentar (1920 1. c. 

 p. 256 — 258), antar jeg at blokkene befinder sig paa sekundært 

 leiested, og at der o pi" in delig hai^ eksistert en kalktuf ved 

 Nedre Dal med to tufbænker oven paa hinanden, men som 

 senere er od el agt ved utgl idn inger. Ialfald har jeg ikke paa 

 nogen anden tufforekomst i vort land set og heller ikke i litteraturen fundet 

 omtalt tui^dannelser av en saadan natur og med en saadan genesis som av 

 Blytt antat. 



Bladtuften ved Nedre Dal er vakkert planskifrig og næsten smukkere 

 utviklet end bladtuften ved Leine; og jeg har meget vanskelig for at fore- 

 stille mig, hvorledes en saadan struktur skulde kunne komme istand hvis 

 tufdannelsen var koncentrert paa en række adskilte punkter og uten hori- 

 sontal kontinuitet, ialfald over en viss strækning. En saadan abrupt blokke- 

 dannelse som Blvtt tænkte sig, vilde neppe kunne skape en saa planskifrig 

 og regelmæssig struktur. Det moment som imidlertid veier mest i denne 

 forbindelse, er furutuf blokkenes optræden side om side med bladtufstykkene, 

 i samme dybde i jorden — et Ibrhold som umulig kan være op'rindelig, 

 men som niaa bero paa sekundære forstyrrelser. Den antatte utglidning 

 behøver paa den anden side ikke at ha været a\- særlig store dimensioner. 



' Oyen skriver i sit sidste arbeide (1920 1. c. p. 2561 at man ved Dal har to „tufbænker". 

 Dette er altsaa ikke ganske korrekt. Blytt bruker selv meget konsekvent uttrykket 

 „blokke" om tuffen ved Dal. 



