92 



UOI.F NOHDHAGKN. M.-X. KI. 



ostcnljcldskc Norj^c. I i.iii .iiil.u- al drnnc av.sluttcdcs hovcdsakclig for 

 i1/i7/7//.s-nivaa(ts lid (1915 I. <". p. 294 297). Laiirliscn riiaatte altsaa paa 

 denne tid ha været sterkt decimeret. I Iolmskn iiiencr derimot at en del 

 av isrestcn i est overlevet denne iiiild( re periode, og at den atter vokste 

 noget under /'r>i/-/A///r//cMiivaaets tid (sainlidig med lokalglaciationen), da sne- 

 linjt n blev forskjøvet nedad. (G. Holmsen: Forskyvninger i snelinjens høide 

 under avsmeltningsperioden. 1918 1. r.l. 



Dette tvistepunkt er overordenllig \igtig. S\en.ske kxartærgeologer 

 hæx'der nemlig i motsætning til Ovf.n, at indlandsisen i ost vedvarte et godt 

 stykke utovei- i postarktisk tid, ja man ser gjennemgaaende paa svenske 

 karter ogsaa indlagt en vedvarende pølseformet isrest langt ind i Gud- 

 brandsdalen. Dette punkt kommer vi tilbake til i de følgende avsnit. Kalk- 

 tuffene er i denne forbindelse meget betydningsfulde. 



Ogsaa fra andre kanter i Skandinavien er der beskrevet eiendomme- 

 lige avleiringer og fænomener som i flere henseender synes at stemme 

 overens med Oyexs tolkning. Dette gjælder først og fremst den saakaldte 

 Allerød-oscillation i Danmark', som nu maa betragtes som viden- 

 skabelig fastslaat, idet alle de indvendinger som har været reist herimot, 

 har vist sig at være ugrundet (Naturforskermotets forhandlinger, Kristiania 

 19 18, p. 418 — 421). „Allerød-tiden" har Nordmann og Øven paralellisert 

 med 71/v/////5-nivaaets tempererte periode („senglaciale klimatoptimum" Jessen 

 1920 1. c.(, „den yngre Dryas-tid" med Porf/audia-nivaaet At der i Dan- 

 mark har skedd store forandringer i vegetationsdækket under denne oscilla- 

 tion, er en videnskabelig kjendsgjerning. 



I Sverige har Enouist i flere arbeider behandlet hvad han kalder 

 „lokalglaciationen". Han opdaget forst I1910 1. c.) at visse bræer i Herje- 

 dalen — Jemtland tidligere har været betydelig storre end nu; saaledes har 

 Helagsfjeldets bræ engang skutt 1500 m. længer frem end i nutiden. Lig- 

 nende fremstot markert ved endemoræner har han iagttat flere steder (i 

 Norge har Holmsen omtalt en endemoræne fra Hummeltjeldet i Tolgen^l. 

 Senere mener Enouist at ha fundet spor efter intens lokalglaciation paa 

 en række steder i det nordvestlige Skandinavien (19 18 1. c). Eiendommelig 

 nok synes Enquist ikke at kjende til den diskussion som man i norsk lit- 

 teratur har ført om lokalglaciation (f. eks. Blytt 1892, Oyen: „Kontinental- 

 glaciation og lokalnedisning" 1899 o. s. v.). Hans opfatning av hele fæno- 

 menet er ogsaa en anden end Øyens. Enouist antar nemlig at de av ham' 

 studerte fænomener skriver sig fra den sidste istids avsmeltningsfase, specielt 



' Litteratur om Allerod-perioden: Hartz og Milthers 1901 1. c, Hartz 1903 1. c, 

 Johansen 1904 1. c, Nordmann 1912 1. c, Øyen 1915 1. c, De Geer 1916 1. c, Nord- 

 MANN 191 8 1. c, Jessen 1920 1. c. 



2 1 915 og 1918 1. c. Enquist anforer ogsaa i et senere arbeide (1918 1. c.) (ifolge 

 H. Smith), at der paa Knutsho, Dovre, skal findes en endemoræne som tyder paa lokal- 

 glaciation. Antageligvis er dette den sidemoræne i 1500 m. hoide som Holmsen har 

 omtalt 1 191 5 1. c. p. 1 89 1, og som ifolge ham skriver sig fra indlandsisen. 



