96 ROLF NORrjHAf;EN. M.-N. Kl. 



'rorj^crkaiiip-pl.itaacl ', < ll( r om in mere nordostlij^ bræ fra I< ondemassivet — 

 ]'\irusj()cii har arlxidc t sig sydover mol K\am, vet vi f'orelobig ikke. Blok- 

 kene i leret .i^ii" iiii^cn sikker besked herom. MoræneU-ren gaar op til 6 à 

 700 m. o. h., altsaa temmelig- hoit. Wkrenskiold omtaler imidlertid side- 

 moræner i S. l'i'on o[) til 600 m. hoide (191 1 1. e.). ^ 



Avsætningene ved Leine maa iit\ilsomt kunne tidfæstes i forhold til 

 moræner baade sondenfor og nordenlor K\'am; men geologene har hittil 

 merkelig nok ikke olret dem nogen opmerksf)mhet eller diskutert deres alder. 



II. Nogen bemerkninger om den første flora og vegstation 

 under avsmeltningstiden. 



1 ældre palæobotaniske oversigter finder man opfort en saakaldt „Dryas- 

 tid" for saagodtsom hele Skandinavien som den forste epoke efter isens 

 avsmeltning. Imidlertid har opfatningen paa dette punkt ændret sig ganske 

 betydelig i de senere aar, eftersom forskningen er skredet fremover. 



I Danmark maa det nu ansees for fastslaat at man har hat en oprindelig 

 „ældre Dryastid" med fuldstændig arktisk præg. Derefter folger den eien- 

 dommelige „Allerød-oscillation", som synes at udmerke sig ved aapne krat- 

 skoger av bjerk, asp og vidjer (Jessen 1920 I. c. p. 2i8(. Under den „3'ngre 

 Dryastid" synes atter de arktiske planter at ha hat overtaket. 



Oprindelig antok man at en lignende arktisk vegetation var fulgt efter 

 isen nordover gjennem Sverige til Norge. Og i det sydlige Sverige, hvor 

 Nathorst gjorde sine klassiske undersøkeiser, har nok dette været til- 

 fældet. Men jo længer nordover man kommer, desto mindre markert 

 synes den arktiske floras blomstringstid at ha været, desto mere opblandet 

 er den med subarktiske arter (G. Andersson 1906 1. c. p. 60). Rigtignok 

 er arktiske planterester iagttat paa en række steder helt nord til Laxå i 

 Mellem-Sverige, og ved Kristiania har Oyen bl. a. fundet Sa/ix polaris i 

 lerlag paa flere steder. Men forholdene stemmer i almindelighet, saavidt 

 man kan se, ikke ganske med de i Danmark paaviste. Og en række bota- 

 nikere og geologer synes at være av den opfatning, at da isen hadde trukket 

 sig saa langt tilbake som op i Mellem-Sverige, hadde de klimatiske forhold 

 ændret karakter; de \-ar ikke længer arktiske, men tempererte. Man antar 

 at en blanding av arktiske og subarktiske arter her tok landet i besiddelse 

 (Andersson 1. c., Wille 1. c. p. 325). 



For at kunne forklare den skandina\iske tjeldfloras tilstedeværelse har 

 man grepet til forskj eilige teorier, som desuten forsøker at løse en række 

 gaader som knytter sig til det samme flora-element. Blytt (1893 1. c. 

 p. 21) og Sernander (1896 p. 117) har allerede for lang tid siden hævdet, 

 at vi i Norge maa ha hat plantekolonier som paa isfrie nunatakker 



' Skuringsstripene paa Gudbrandsdalens ostside i stroket Sel kirke — Otta st. — Bredevangen 

 tyder paa dette (cfr. Rekstads kart 1896 1. c). 



