I92I.X0. g. KALKTUFSTUDIER I GUDBRA.XDSDALEN. I07 



For Norges vedkommende har senest Øyex sekt at sammenstille resul- 

 tatene fra disse forskningsgrener. Og det eiendommelige er, at mens i torv- 

 mvrene de „præboreale" lag er daarligst kjendt, er i grunden det motsatte 

 tilfældet med de norske marine avleiringer. \'ed ældre geologers og i nyere 

 tid Brøggers og Øyens vidtløftige studier er de avleiringer som ligger 

 mellem den marine grænse og Tapes-ni vaaet, meget godt kjendt 

 (Brøgger 1900 — 1901, Øyex (talrike avhandlinger)). 



Da bræene for sidste gang stod ved de store indsjoer i det østen- 

 tleldske Norge, hadde landplaten allerede begyndt at hæve sig en smule. 

 Et klimatomslag begyndte nu at gjøre sig gjældende. Den yngste Portlandia- 

 fauna dor ut, og isteden faar vi Litforiiia-iiivaaets tempererte fauna'. Dette 

 nivaa er meget utpræget baade i Kristiania- og Trondhjemsfeltet og ud- 

 merker sig ved fremtrædende skjælbanker (littorale avsætninger), derimot 

 ved svak akkumulation, hvorfor Øven tolker denne periode som relativt 

 kontinental. 



Landet fortsatte imidlertid at hæve sig, og vi kommer over i en periode 

 hvis avsætninger følgelig ligger lavere end de foregaaende. Øven kalder 

 dette karakteristiske nivaa for Pliolas-iiivoact. Det udmerker sig ved fore- 

 komsten av betydelige lerterrasser i Kristianiafeitet, altsaa en akkumula- 

 tionsperiode. Det maa utvilsomt ha været en tid med rik vandforing og 

 store slammængder i elvene, en relativt fugtig periode, hvis tauna var av 

 sydvestlig præg og betydelig mere varmekjær end den foregaaende periodes. 

 Endelig opfører Øyen Mactra-nivaaet som det tredje led i rækken; det 

 udmerker sig atter ved manglende akkumulation, ved skjælbanker og ved 

 en varmekrævende fauna. Efter iV/ac/rrz-tiden synes der at ha skedd en 

 tvdelig sænkning av landplaten, som dog er liten baade ved Kristiania 

 og Trondhjem, men som maa paralelliseres med „Littorina-sænkningen" i 

 Sverige og Danmark. Denne forer os over i Tapes-iiivaaet (sensu stricto), 

 den fugtige atlantiske tid, atter med akkumulation og dannelse av lerterrasser. 

 At Tapes-iiivaaet og den „atlantiske periode" falder sammen, derom 

 synes nu alle kvartærgeologer at være enige. Under denne periode 

 skal da det atlantiske torv lag i myrene være dannet. Og 

 ØVEN paralelliserer da helt naturlig 



Littorina-nivaaet med Blytts subarktiske tid (sensu stricto) 



Pholas-nivaaet — „ — infraboreale tid 



Mactra-nivaaet — „ — boréale tid. 



\'\ ser altsaa at de norske marine avleiringer stemmer med Blytts 

 opfatning av de præboreale lag, og Øyen finder derfor anvendelse for 

 Blytts engere opdeling av den oprindelige „subarktiske" tid i to torskjel- 

 lige avsnit. 



ØYENS nivaa-inddeling for disse ældre postarktiske tidsrum er fast 

 underbygget og anerkjendes nu av saagodtsom alle norske geologer (cfr. 



• Dette nivaa maa ikke forveksles med „Littorina-tiden" i Sverige og Danmark. 



