KOl.F NOKOIIAGKN. M.-N. Kl. 



at \i(liic (iiii koiiüiiciu.ilc kliiiialloiliold, ^r.m alter synes at slaa om ved 

 II meters strainllinjen, (l<i,i; iiten \()l(|soiiiiiie a-ndringer. 



Imidlertid liarmonerei- delte ikke \idei-c ^odt med den nyere svenske 

 opl"alniiii4 (Sick.nandek, vos l'osi o. 11.), lixor dcii varme og tørre „sub- 

 borealc" tid henlægges til den yngre stenaUler og bronsealderen, den fug- 

 tige „suhatlantiske" til o\ergangen mellem bronsealderen og jernalderen. 

 Oven niaa nemlig forlægge sit Trivia-nivaa og Ostræa-nivaa I meget længer 

 bakovcr i tiden, da Trivia-nivaaets strandlinje ved Kristiania og Trondhjem 

 gaar op til mellem 40 og 50 m. o. h., mens strandlinjen i bronse- 

 alderen synes at ha indtal omtrent samme stand som i nu- 

 tiden (Brøgger 1905 1. cl. Imidlertid kan vi f. eks. i Kristianiafjorden kon- 

 statere et andet omslag ved overgangen til nutidsstrandlinjen ; en række syd- 

 lige og sydvestlige former utdor, og Myii aroiaria indvandrer (Øvens 

 Mya-nivaa = recent tid). Denne er ikke fundet fossil over nuværende hav- 

 stand (Oven 1915 1. c. p. 381 1. Den marine faunas utvikling vidner dog 

 ikke om nogen voldsomme ændringer. 



Hvorledes disse divergenser skal utjevnes, blir det den fremtidige 

 forsknings sak at avgjore. De stratigrafisk-biologiske fænomener som 

 ligger til grund for hele denne lære om vekslende klimatiske perioder, er 

 i begge tilfælder de samme, og alle ting tyder paa at vi har hat synkrone 

 perioder for hele Norden. For saavidt skulde problemet ha utsigt til at bli 

 endelig løst. Men dertil kræves nye undersøkeiser og atter nye under- 

 søkeiser. 



Blytts teori og Sernanders videre selvstændige utformning av samme 

 har i likhet med Oyens opfatning i disse spørsmaal været gjenstand for til- 

 dels voldsom kritik og imøtegaaelse. Og jeg kan saa godt forstaa at mange 

 forskere finder den anførte inddeling og karakteristik av den postarktiske 

 tid altfor indviklet. Det var meget lettere for videnskapen hvis alle 

 disse mange perioder kunde undgaaes! 



Men undersokelsene ute i marken viser os atter og atter at forholdene 

 har \'æret meget komplicerte. Og læser man med opmerksomhet de nyere 

 avhandlinger f eks. av G. Andersson, som kanske mere end nogen anden 

 har stillet sig i opposition til klimavekslingsteorier, vil man finde at han ogsaa 

 ganske tydelig maa ta sin tilflugt til variationer, ikke bare i temperatur, 

 men ogsaa i nedbør, for at kunne forklare stratigrafiske og biologiske for- 

 hold. Saaledes skriver Andersson (1909 S. G. U. Arsbok p. 77): „in the 

 Baltic bassin after a period that was warmer and drier than the present, 

 during the latter part of the Anc}'lus age, there followed gradually under 

 the Littorina-age, an equall}^ warm but much wetter period" (senere an- 

 fører han en antat aarlig nedbørhøide av ca. 1000 mm.). Samme forfatters 

 uttalelser p. 67 og specielt i note 2 paa samme side er ogsaa ganske paa- 



