1921. No. 9- 



KALKTUFSTUDIER I GUDBRANDSDALEN. 



141 



Man antar nu at granen indvandret til Norge i subboreal tid (Holm- 

 sen 1 919 og 1920 1. c), og det er Ibr saavidt merkelig at rester av denne 

 art mangler i den subatlantiske tuf" ved Leine. I nutiden er dog granen 

 sjelden i de overste b3'gder i Gudbrandsdalen (f. eks. i Lesje, hvor den 

 betragtes som en raritet og bindes til kranser, omtrent som barlind andre 

 steder i landet). Den holder sig her mest til bakliene (Hellaxd 1. c). 

 Dette tvder paa en relativt sen fremtrængen i dalens nordre del, selv 

 om kanske klimatiske forhold 

 i nutiden ogsaa spiller ind. - 

 Jeg har forovrig tidligere præ- 

 cisert at den negative kjends-' 

 gjerning at granrester mangler 

 ved Leine, ikke behover at bety 

 saa meget. Da Alnus-tuften er 

 sterkt for\-itret, ligger det nær 

 at tænke sig at tuidannelsen i 

 subatlantisk tid væsentlig har 

 paagaat i periodens forste del. 

 ^'ngre lag er muligens ogsaa 

 helt forvitret. 



I subatlantisk tid rykket 

 skoggrænsene paa fjeldene atter 

 ned fra det hoitliggende nivaa 

 og til det nuværende. Regio 

 alpina blev herigjennem sterkt 

 utvidet, og nye sprednings- 

 muligheter aapnet sig for Ijeld- 

 plantene. De tjeldarter som vi 

 finder i lerbakkene i Kvam i 

 nutiden, er vistnok subatlantiske 

 og recente nedvandrere. Ler- 

 skredene i nyere tid maa saa- 

 ledes som tidligere omtalt, ha 



skapt gode vilkaar for fjeldplantene ved at blotlægge nye arealer og skape 

 lette konkurrencevilkaar og rik lystilgang'. En art som Dryas odopctala 

 har dog endda ikke fbrmaadd at gjenerobre det tapte terræng. 



Omvendt har sydlige typer under subatlantisk tid undergaat store for- 

 sky vninger. Naar dette gjælder arter som hassel, Trapa .iiataiis etc., saa 

 maa man ha lov til at generalisere forholdet. Dog er det mulig at for- 

 skyvningene i den varme og lune Gudbrandsdal har foregaat i mindre skala 

 end manse andre steder. 



Kig. 43. Brachvpodiitiii piiuiaium i Skandinavien. 

 Efter Sterner (i 92 i). 



' Denne aapne plantevekst i skraaningene er ogsaa hensigtsmæssig for de sydlige relikte 

 typer, som her ikke har saa let for at bukke under i konkurrencen med andre arter. 



