142 



KOKK NOUOMAfiKN. M.-N. Kl. 



' I dalens vegetationshistoi-ic har den subatlanti.ske tid været en av 

 de allervigtigste, idet granskogene litt efter litt har presset sig frem, 

 specielt paa furuens bekostning. Dette har været mere fremtrædende i 

 dalens nedre del end i de øvre trakter, hvor granskogen væsentlig er 

 knyttet til de fugtigere og skyggefulde baklier med nordlig og østlig 

 eksposition. 



Endelig har mennesket i historisk tid paavirket vegetationen paa utal- 

 lige maater, likeledes vandflommene og lerskredene. 



Alt i all kan \ i for (Judbrandsdalens vedkommende adskille tre epoker 

 i s k o g e n e s h i s t o i- i e : 



1. Den første subarktiske bjerk-aspeskogs tid. 



2. Furuskogenes tid. 



3. Granskogenes tid. 



Under den postarktiske varmetid har antageligvis ogsaa ædle løvtrær 

 spillet en viss rolle paa gunstige lokaliteter, saaledes som ovenfor antydet. 



Denne inddeling sigter kun til de dominerende træslag; det er saa 

 at si en kvantitativ inddeling, og den falder ikke sammen med den over- 

 sigt som andre forskere opstiller paa grundlag av undersøkeiser i Danmark, 

 Syd- eller Mellemsverige og det sydlige Norge. Her har forholdene været 

 anderledes, ikke alene kvantitativt, men ogsaa kvalitativt. I det hele tat 

 er det umulig at fastsætte en viss postarktisk „norm" for 

 hele Skandinavien grundet paa palæobotaniske principper, 

 saaledes som ældre plantegeografer antok. Forholdene har variert be- 

 tydelig i de forskjellige deler av Skandinavien, om end visse større geo- 

 grafiske provinser med et visst fællespræg i vegetationshistorien kan ut- 

 skilles. For Norges vedkommende er disse spørsmaal endda lite studert. 



Fortegnelse over de fundne plantearter og snegler. 



Karplanter. 



Eqitisetiiin varicgaiitiii All. Uhyre aim. i mosetufbænken ved Leine 

 (Blytt i 891); ogsaa i den undre Dryashorisont og i Dryastufifen. 



Equisetitiii hiemale L. Furutuflfen ved Leine, men især aim. i Aliuts- 

 tuften. .Nedre Dal i mængde i bladtuffen (Blytt i 892 1, muligens ogsaa i 

 furutuffen. 



Piiius silvestris L. I furutuffen ved Leine, Gillebu og Nedre Dal i 

 uhyre masser (naaler, bark, grener, kongler); i Dryastufifen ved Leine spar- 

 somme naaler, nederst kortere og smalere, men allerede i Dryastut kom- 

 pleksets midtre del lange og brede (cfr. Blytt 1892). Sparsomme naaler 

 i Alnus-tufifen ved Leine. Pollen i bladtuflfen ved Leine og Gillebu og i 

 bladtufblokkene ved Onset. 



