L tbredelsen av denne merkelige plante inden norsk omraade angives 

 av Blytt & Dahl saaledes: „Terre strand- og elvbredder nordenfjelds 

 fra TrondhjemsQorden til Stegen 67 ''56'. Angives ogsaa for Nordfjord" 

 (Norges Flora, 1906, pag. 511). Og Dyring har bemerket: „Denne busk, 

 der ellers er bunden til havkysten, optræder merkelig nok i Junkersdalsuren 

 ved et af de midtre flaug i en liden koloni" (Nyt Mag. f Naturv. B. 37, 

 pag. 297). Man kan ellers merke sig dens temmelig almindelige forekomst 

 i egnene omkring Trondhjemsfjorden, hvor den almindelig naar en hoide 

 av 3 — 4 m., saaledes f. eks. Strinden, Frosta, Stjordalen, Levanger og 

 Inderøen. Den gaar langs kysten fra Ørlandet til Waldersund og Helge- 

 landskysten, saaledes Love, Tjotta, Donna og Alstenoen. Den findes ved 

 Leines ytterst i Meisfjorden og i Dunderlandsdalen indtil ca. 450 m. o. h. et 

 par mil fra riksgrænsen. Den er endvidere fundet paa Fiskvaagtjeldet i 

 Saltdalen og ved Prestkontindens fot i Steigen 67 55 56', dens nord- 

 grænse. Man bor merke sig at den i Nordland særlig holder sig paa kalk- 

 grusbund. Litteratur: — Blytt: Norges Flora, s. 552, Schübeler: Virid. 

 Norv. I, s. 598, Norman: Norges Arktiske Flora I, s. 937 og II, s. 486, 

 O. Dahl: Bot. Undersøkeiser i Helgeland I, s. 175. 



I den forbindelse her omhandlede plante ved denne anledning drages 

 frem, kan vi ikke gi os til at diskutere dens forekomst ut over hele jord- 

 flaten, men det har dog en betydelig interesse at kaste et ganske kort til- 

 bakeblik paa dens utbredelse inden de nærmest tilgrænsende landomraader. 



Naar vi lar ute av betragtning den gamle og kanske ikke helt sikre 

 findestedsangivelse fra Indviken i Nordfjord, saa ser vi at dens nuværende 

 forekomst i Norge er meget karakteristisk og bestemt avgrænset. Gaar vi 

 saa over til vort naboland i øst, Sverige, saa finder vi den her og der 

 meget almindelig langs den Botniske Bugts sandede strandkanter fra Hapa- 

 randa helt ned til Roslagen, hvor den dog i Uppland gaar en halvfjerde 

 mil ind i landet. Men som Högbom sier: „Hippophaë rhamnoides (haftorn) 

 som numera växer i Norrland endast vid kusten, men, såsom fiera fynd i 

 kalktuffer utvisa, fordom förekonmiit i västra Norrland'' (Xorrland, naturbe- 

 skrifning, 1906, pag. 335). Desuten angives en enkelt forekomst ved GuU- 

 marsfjorden i Bohusian. Og gaar vi over til den anden side av den Botniske 

 Bugt, saa finder vi den i Finland som en kystplante paa samme maate som 

 i Norrland fra Torneå til omegnen av Nystad, hvor sydgrænsen falder ute 

 i skjærgaarden i „regio aboensis". Og her sammenbindes den finske fore- 



