8 p. A. yen: HiPi'OPMAics rhamnoidks I.. M.-N. Kl. 1921. No. 12, 



set omirent samiiK- liil, I 'lio/ds-iiivddiis. Om vi saa ser fusse i et lielhets- 

 billede som hindiKd iik llcm di- lo k vslomraiidcr loi- dens fV)|-el<(')mst i nu- 

 tiden i d( I nordlige .Sl<andinavien, nemlig paa den norske kyst og om den 

 liotniske Bugt, saa ser vi de fossile forekomster danne en naturlig forbin- 

 delse, ikke efter nogen bestemt linje over det hele omraade i sydvestlig 

 rttiiiiig med de meic spredte forekomster i syd og sydvest. De teoretiske 

 betraglningei- over forskjellige indvandringsveier fra syd og sydvest til de 

 forsk jell ige omraader av tien skandinaviske halvø kan saaledes for denne 

 arts \edkommende ikke opretholdes. Og større værd har heller ikke resul- 

 tatet a\' de spekulationer som har fundet utformning i vandring, snart den 

 ene \ei, snart den anden \-ei, o\'er fjeldpassene mellem det T-rondhjemske 

 og omgix'elsene av den lîotniske Bugt. 



Det hele viser os tvei-tiniot et klart billede av en tidligere sammen- 

 hængende langt større utbredelse av Hippophal's end den nutiden frembyr, 

 forsaavidt det gjælder det skandinaviske omraade. Og billedet viser os 

 mere, nemlig at denne utbredelse har været av karakteristisk s\'dvestlig 

 oprindelse. Den synes derfor at være paa det nøieste sammenknyttet 

 med den hei" omhandlede periodes hele klimatpræg, der var av utpræget 

 sydvestlig karakter. Det er det vestbritiske faunaselskap Pliolas caiidida- 

 kouipleksct som vi gjenfinder i vore leravsætninger fra den tid saa\el inden 

 Kristianiafeitet som inden Trondhjemsfeltet. Det er derfor heller ikke helt 

 utelukket, at de noixllige grænser for artens nuværende utbredelse er noget 

 snævrere end de var paa den tid. 



Det vigtigste resultat turde ligge deri, at utbredelsen, fremr3'kning og 

 tilbakegang, ogsaa for Hippophacs sees at omfatte ganske bestemte land- 

 omraader i sin helhet fuldstændig overensstemmende med forandringen i de 

 klimatologiske forhold, som heller ikke bevæger sig kun efter nogen bestemt 

 optrukne linjer, men indbefatter større klimatiske provinser der i sin helhet 

 styi"es av klimatologiske lover, lovbestemte forandringer i temperatur og 

 nedbør, eller som jeg for en tid siden i en artikel, „Fimbulkulde" (Aften- 

 posten 1918, 2ide April, Nr. 198) sokte at vise at dette helt enkelt kan 

 tilbakeføres til forandringer i lufttr^'kkets fordeling over jordoverflaten, og 

 at dette er et helt geneixlt forhold der kan følges fra nutidens rent empi- 

 riske iagttagelsesrækker tilbake gjennem den historiske tid og sagntiden 

 helt til de store jordperioder med ogsaa deres klimatiske vekslinger, der 

 da som nu var av samme overordentlig store betydning for det organiske 

 livs utbredningsfoi-mer, planter saax'el som dyi", end ikke mennesket undtat. 



Trykt 18. oktober 1921. 



