I92I. No. 13. CIRRIPEDIENES FYLOGEN. SLEGTSKAPSFORHOLD. 5 



Hvis vi tar et overblik over krebsdyrenes kolossale gruppe i sin helhet, 

 falder det i oinene at hermafroditismen ikke alene er en undtagelse, men 

 at den er et sekundært fænomen og beror paa særlige biologiske tilpas- 

 ninger. I analogi hermed maa vi anse cirripedienes hermafroditisme som 

 en sekundær tilpasning til deres fastsittende levevis og gaa ut fra at deres 

 forfædre har hat adskilte kjøn, sandsynligvis ogsaa like høit organiserte 

 hanner og hunner. 



\'i finder i Krügers sidste avhandling (1920) gjentat det gamle 

 postulat at »Als ursprüngliche Geschlechtsform müssen wir bei Tieren die 

 hermaphroditische ansehen«. Det er en gaate, hvorfor dette aksiom skal 

 søkes gjort gjældende for hver stor eller liten dyregruppe i særdeleshet. 

 Alierede i de primitivere grupper opgives hermafroditismen, og det er ufor- 

 klarlig, hvordan man da ved hver høiere dyregruppe kan hævde at dens 

 stamformer atter skal maatte ha været hermafroditer. Hos krebsdyrene er 

 hermafroditismen, hvor den optrær, et tydelig sekundært fænomen som 

 nævnt. Da vi nu ikke kan gaa ut fra andet end at cirripediene har sit 

 utspring hos en eller anden krebsdyregruppe av de mere primitive, tvinges 

 vi til at benegte postulatets g3-ldighet her. 



KrCger kommer til den slutning, at dverghannene hos cirripediene 

 er en sekundær akkvisition; denne slutning gir sig dels av det nævnte 

 postulat, dels av teorien om at Mitella er en av de ældste former og ren 

 hermafrodit. Han overser at Scalpellum synes at være næsten likesaa 

 gammel i de geologiske fund, trods denne siegt er en dypvandsslegt med 

 spredt optræden, mens Mitella med sit kraftigere skelet er en strandform 

 og derfor har større sandsynlighet for at optræ blandt forsteningene. 

 Hos Scalpellum optrær dvergmænd dels som »erstatningsmænd« hos her- 

 mafroditer og dels som dvergmænd paa rene hunlige individer. 



Efter HoEKS teori gaar utviklingen fra Mitella gjennem Calantica og 

 Smilinm til Scalpelliun. Det blir da en uforklarlig selvmotsigelse at dverg- 

 mændene hos Calantica og Suiiliniii viser en betydelig høiere organisation 

 end hos Scalpellum, at altsaa den nye biologiske tilpasning er holest ut- 

 viklet hos de mest primitive gjennemgangsformer. Det blir ikke lettere at 

 forstaa hvordan den aberrante siegt Ibla ogsaa har en dverghan at opvise. 

 Krüger forklarer dette ved en ny hypotese, som bringer ham selv i oppo- 

 sition mot det førnævnte postulat; han hævder nemlig at Mitclla og Scal- 

 pellum allerede i oversilur paa grund av sin fastsittende levevis »wieder 

 hermaphroditisch geworden waren«. Der maa altsaa i cirripedienes utvik- 

 ling ogsaa efter Krügers mening ha været indskutt et fylogenetisk inter- 

 regnum med særkjønnete individer. 



