58 HALFDAN BRYN. M.-X. Kl. 



lif;li(t, s()\u sknlilc \iii<li s \i(| (|( ovcili.i.uuls iiioisomnieligc og haarfint 

 beregnccK- stuiiclsc r, til syvende og sidst svigter. Det avloses i virkelig- 

 heten a\' tt tciiniK lig lost sI<)on, naar fie begrepsuklare hjælpestørrelser 

 endelig skal an\( ndcs som grundlag loi- de slutninger som overhedet har 

 nogen positi\- \;i-i(l loi' (Uu antropologiske undcrsøkelse." 



„Den uhyre besværlige og meget kostbare beregningsmetode svigter 

 haadr i /x'i^irpsiiKrssig klarhct og i kva}üitaliv prtrcisjoii. Drii har videre 

 endnu en avgtvende mangel i praldish hruh. Pen gir vistnok el (ilnuinleiig 

 ntlryk for liyfpiglielshihel/o-nes sandede korrelasjonsforhold. Men den er fuld - 

 stamlig ule av stand til at gi irverhlik (reer kendsgerningernes 'vekslende 

 forhold utinwr ohservas/onsfelfets forskellige deler. Det ubetingede maal for 

 en virkelig biologisk analyse av de observerede anti'^pologiske forhold som 

 gjengis i tabellerne, er med lethet og sikkerhet at linde og skille ut hvor det 

 særegne, det typiske optrær utskilt i kombinasjonerne, eller hvor den efter 

 almindelig sandsynlighetsberegning givne regelmæssige fordeling av tallene 

 avbrytes av kombinasjoner av bestemte karakterer, som optrær hyppigere 

 end de efter sandsynlighetsberegningen skulde ventes mellem uavhængig 

 variable, som altsaa maa være betinget av bestemte biologiske faktorer, av 

 racebestemt korrelasjon. " 



Jeg er tilboielig til at tro, at den skarpe dom som dr. Andreas M. 

 Hansen her fælder over den vanlige korrelationsberegnings værdi, er fuldt 

 berettiget. 



„Ved den superfine hoimatematiske beregningsteknik blir man efter et 

 umaatelig vitloftig arbeide staaende ved tal hvis vegt eller logiske ind- 

 hold er fuldstændig dunkelt, man har intet nærliggende forstaaelig middel 

 til at avgore hvor stor affinitet r ^ -^ 0.09 svarer til, om det angir en 

 reel rase-faktor eller ikke. Kvantiteten hos de rent abstrakte hjælpestørrelser 

 gir som vist ikke engang grundlag for et blot nogenlunde sikkert skøn" 

 (A. M. H., p. 226). 



Den ovennævnte letxinte fremgangsmaate, efter den mest elementære 

 sandsynlighetsberegning, som jeg i denne avhandling skal gjore nærmere 

 rede for, tillater os at overse med største lethet forholdene i det store og 

 likeledes at skille ut og præcisere sporsmaalene i detalj, og gir os direkte 

 aritmetiske maal til forstaaelse av koelïicientenes logiske vegt. 



For 16 aar siden offentliggjorde dr. Andr. M. Hansen i sin bok „Land- 

 nåm i Norge", 1904, sin metode for denne slags undersøkeiser. Senere 

 har han i sin avhandling „To grundracer i det danske folk" ' nærmere 

 gjort rede for denne sin metode. 



I denne avhandling påaviser han ogsaa den vanlige korrelations- 

 beregnings mange mangler, dens ufuldkommenhet, dens besværlighet. 



• Trykt i Nyt Magazin for Naturvidenskaberne, bd. 53, 19 15, s. 203 — 267. 



