6o IIAI.I DAN I'.KYN. M.-.\. Kl. 



Min foriiicl Cl' altsan, iiaar jt.'f^ anvender de saiiinic bokstaver som 

 ovcnloi" Cl" an\iii(ll i Am)Ki;as M. I Ia.ns);.\s IoiiikI, Inlf^cnde: 



(I 



(i hvilken hmk \ed at niiiltijjlieei'e d n s 



~T~ IT 11 , — uhr - — ; 



o baade tæller og nævner med .s n d 



s 



l)cr er altsaa i realiteten ingen forskjel paa dr. Andrkas M. Hansens 

 metode og denne. Men mens han regner med absolute tal og logaritmer, 

 regner jeg med to procenttal som dixideres. Det er altsaa kun en for- 

 enkling a\- hans metode jeg har benyttet i det følgende, ti procenttallene 

 har man allerede av andre grunde utregnet. Det ved beregningen fundne 

 afHnitetstal kan defineres saaledes : 



Affinititstallrl er forlioldct nicl/ciii drii fiiiidiir hmkdr/ av iDidcrsokte 

 Ilos livriii de lo ci^riiskapci- findes koiid)iii<ii, oa; del cflrr saudsynlighets- 

 hcrrgniiigcii givne, naar de to egenskaper varierer iiavlurngig av hverandre. 



Hensigten med affinitetsundersokelsen er altsaa at utpeke mellem hvilke 

 antropologiske eiendommeligheter der kan antages at herske nogen biologisk 

 sammenhæng. Denne biologiske sammenhæng gir sig paa affinitetstabellen 

 tilkjende gjennem storreisen av affinitetstallene. Et stort affinitetstal som 

 støtter sig til store absolute tal, taler for en biologisk sammenhæng mellem 

 de to træk som har det store tal. Omvendt t\'der et litet tal paa at der 

 ikke er noget biologisk sammenhæng. 



Selv om et affinitetstal ikke er særlig stort (meget storre end il, kan 

 det dog peke paa en biologisk sammenhæng, hvis det hviler paa meget 

 store absolute tal. Endvidere vil jeg peke paa, at man maa gaa ut fra en 

 biologisk sammenhæng naar der i flere undersokelsesrækker fra tbrskjellige 

 distrikter findes tilsvarende affinitetstal. 



Paa tabel 38 \il det sees at jeg har inddelt efter index cephalicus i 

 5 grupper. Jeg har saaledes opstykket brachycephalene i to grupper, en 

 fra 81 — 84 og en anden fra 85 — 93. Det har jeg gjort, fordi den somatiske 

 undersøkelse av befolkningen gjor det sandsynlig at der findes to genotyper 

 av brachycephaler inden befolkningen. Det vil da være av stor betydning 

 om affinitetsundersokelsen stotter denne antagelse. 



Muligens kan ogsaa affinitetsundersokelsen bidra til, at man faar rede 

 paa hvilke eiendommeligheter som er særegne for h\er av de to typer. 



Jeg har ogsaa samlet dolichocephalene i en gruppe for sig, fordi under- 

 søkeiser fra andre kanter av vort land tyder paa at der ogsaa indgaar en 

 eller muligens to dolichocéphale genotyper i vor befolkning, om end begge 

 meget sparsomt. 



Saa har jeg ogsaa delt mesocephalene i to grupper. Denne gruppe 

 er saa talrik at en saadan opstykning med lethet lar sig gjore. Grænsen 

 mellem paa den ene side dolichocephaler og mesocephaler og paa den 

 anden side mellem brachycephaler og mesocephaler er jo svæ\-ende. De 



