1 92 1. No. 20. TROMS FYLKES ANTROPOLOGI. 73 



Av næsetyper er der ogsaa mindst 2 utpræget forskiellige. 



Av oientyper er der vel i virkeligheten kun 2 genetisk forskjellige 

 typer, de blaaøiede og de mer eller mindre brunoiede. De meierte eines 

 forhold kan endnu ikke siges at være helt opklaret. Meget tyder paa at 

 der i tidens lop virkelig er opstaat en melert oientype av genetisk art, 

 „ein Verschmelzungsgenotypus" . 



Man kan inden den her undersokte befolkning ikke utelukke den mulig- 

 het, at dette kan være tilfældet med lappenes h'se eine. Egte brunoiede, 

 som man finder dem hos de xanthoderme og melanoderme racer, findes 

 i det hele tat ikke hos os. Man maa derfor nodvendigvis regne med 3 

 eller 4 oientyper. 



Det samme gjælder haarfarven. Her har der vel oprindelig kun været 

 2 typer, blondt og sort. De brune og cendréfarvede typer er vel sand- 

 synligvis krydsningsfarver. Men deres store utbredelse i den nuværende 

 befolkning gjør at man ved en bastardundersokelse maa regne med mindst 

 4 haartvper. 



Men herved er ikke den nulevende befolknings karaktertræk medtat i 

 sin helhet. Der er en hel mængde andre træk som skiller de enkelte 

 individer fra hverandre. Men om jeg noier mig med at medta de her 

 nævnte træk, saa vil allikevel bastardformenes antal bli altfor stort til at 

 man med nogetsonihelst utbytte kan arbeide med dem. Da hvert av de 

 her nævnte træk ved kr^-dsning kan løsrives fra sine forbindelser, vil der 

 nemlig være skapt mulighet for folgende antal bastarder: 



4 X 4 >< 3 -< 2 X 4 X 4 -- 1536. 



Skal man faa nogen oversigt, maa man noie sig med færre træk, ialfald 

 til at begynde med. Jeg vil til at begynde med kun regne med 2 oien- 

 typer, 2 haartvper, likesom jeg for legemshoidens vedkommende kun vil 

 regne med hoie og lave. Jeg faar da 192 forskjellige typer, og jeg vil 

 her prøve at gi et lite billede av hvorledes disse 192 typer er fordelt inden 

 denne befolkning. 



Et av de spørsmaal som forst melder sig, naar man vil prøve at finde 

 rede i en saadan broget menneskemasse som den jeg her har skildret, 

 er karaktertrækkene hos de urtyper hvorav den nuværende befolkning 

 er utgaat. 



Affinitetsundersøkelsene har bragt endel klarhet over dette spørsmaal. 

 Jeg vil her prøve en anden fremgangsmaate. Der er vel ingen tvil om, at 

 2 av de træk som er mest konstante, er hodets og ansigtets form. I anden 

 række kommer næsens form, oinenes og haarets pigmentering. 



Alle de her nævnte træk er helt uavhængige av ydre forhold^ livs- 

 kaar o. 1. Der er en viss likhet mellem dem indbyrdes; men denne deres 



