86 HALFDAN HRYN. M.-N. Kl. 



iiia;i (ler scK folj^clii^ ikke la',t;,i<(s for mcj^d i disse lal. !)<■ kan kun bli 

 / hovidlnrkkciic rii^lii^r. Men mih de altsaa end ikke kan bli lult rigtige, saa 

 har de dog sin interesse. 



Ti i det lursnit/ii^c er dog tallene rigtige nok. Og det væsentlige er 

 i dette tilfalde paaxisiiing av den alpine bloks totale .sønderlemmelse og 

 den nordiske bloks relative ubeskadigelse. Og i dennr henseende er det 

 ganske utænkelig at ikke resultatet er rigtig nok. Dit kan være, at den 

 alpine blok er blit mindi-e beskadiget vm\ det eftei- mit ix-gnestykke ser ut 

 til, og det kan være at den nordiske blok er litt mere beskadiget. Men 

 her blir der dog kun tale om en gradsforskjel. 



Men ogsaa i en anden henseende tror jeg at beregningen har sin 

 interesse, nemlig for den sammenlignende antropologi. Ti her spiller det 

 selvfølgelig en mindre rolle hvor grænsene trækkes, naar de blot altid 

 trækkes ens. 



Man har ved undersøkelsen av disse 4 tabeller (44, 45, 46 og 47) 

 faat et meget sterkt indtryk av samhørigheten av visse træk. Et fremmed 

 træk svækker linjene merkbart. 



Jeg skal først følge linjene paa tabel 44. Man ser her straks det 

 intense biologiske sammenhæng mellem dolichocephali og leptoprosopi. 

 Dolichocephali kan ganske vist ogsaa inden denne befolkning knyttes sam- 

 men med euryprosopi ; men affinitetstallet viser at denne forbindelse har 

 vanskelig for at komme istand. Leptorhini har sterk affinitet til leptoprosopi, 

 men den har ogsaa meget sterk affinitet til dolichocephali. 



Indskydes der et mellemled av en anden biogenetisk type, svækkes 

 straks linjen, hidskydes 2 fremmede led, er svækkelsen endnu alvor- 

 ligere. Medens finjen dolichocephali, leptoprosopi, leptorhini, lyse oine er 

 repræsentert av henholdsvis 39, 19, 15 og 13 individer, er sidegrenen meso- 

 rhini, morke oine repræsentert av henholdsvis 4 og o individer. 2 fremmede 

 mellemled taaler altsaa ikke denne linje (se øverst paa tabel 44). Ett fremmed 

 mellemled gjør mindre. Saaledes fortsætter den dolichocéphale, leptopros- 

 ope, mesorhine linje med relativt stor kraft gjennem lyse oine til lyst 

 haar, medens den ikke har nogen repræsentant for mørkt haar. Om man 

 undersøker en saa talrik gruppe som brachycephalenes, saa gjentar dog det 

 samme sig. Brachycephali har sterk tilknytning til mesoprosopi, mesorhini, 

 mørke oine og mørkt haar. 



Et fremmed element virker straks betydelig svækkende paa kjeden. 

 Brachycephali, leptoprosopi, leptorhini, lyse oine viser je\nt avtagende 

 affinitetstal. Derimot tiltar affinitetstallene igjen jevnt og sikkert om kjeden 

 faar fortsætte sig gjennem leptoprosopi til mesorhini (0,84), morke oine (1,73) 

 til mørkt haar (1,86). Av stor interesse i denne henseende er de to t3'per 

 127 og 129. Phænotypisk arter jo disse sig som rene kontraster. Den 

 ene type mørkhaaret, mørkoiet, mesorhin og mesoprosop, den anden lys- 

 haaret, lysoiet, leptorhin og euryprosop ; men allikevel har, som det vil 



