jgSI. No. 20. TROMS FYLKES ANTROPOLOGI. III 



av de undersokte findes koinbincrt den nordiske races 3 vigtige træk: 

 dolichocephali, leptoprosopi. blaa eine, medens man efter den teoretiske 

 beregning skulde vente at tinde 44,5^0. Dette taler i hoi grad for at 

 disse 3 træk ved krydsning har forholdt sig overensstemmende med de 

 Mendelske lover. 



Der kan ikke her bli tale om intermediær arv. Den paafaldende over- 

 ensstemmelse i talrækkene taler endvidere for, at de forutsætninger hvorpaa 

 den teoretiske beregning hviler, i alt xæsentlig maa være rigtig. lalfald 

 maa beregningens forutsætning angaaende hvilke træk som er dominante, 

 og hvilke som er recessive, være rigtig. At brachycephali dominerer over 

 dolichocephali, er jo ikke noget nyt. At leptoprosopi dominerer over eurv- 

 prosopi, fremgaar tydelig nok ved at sammenligne de av mig fundne 

 procenttal med de teoretisk beregnede paa tabel 59. 



Med hensyn til eienfarven var jeg paa forhaand overbevist om at de 

 brune eine dominerer over de blaa. Dette fremgaar av Davenports og 

 Hunts undersøkeiser, og jeg har ogsaa selv paavist fra en anden norsk 

 befolkning (Selbu og Tydalen I at dette ogsaa forholder sig saa her i 

 Norge. Ved alle de teoretiske beregninger som jeg ferst foretok, gik jeg 

 derfor ut tra som selvsagt, at jeg maatte regne med at de mørke eine 

 dominerer over de lyse. Men som det vil sees av alle disse tabeller 

 (56 til 58), blir der i alle disse tilfælder en paafaldende og aldeles ufor- 

 klarlig uoverensstemmelse mellem teori og virkelighet. 



Først da jeg tok mig for at beregne, hvorledes typeforholdene vilde 

 arte sig under forutsætning av at lyse øine dominerte over mørke eine, 

 fik jeg overensstemmelse mellem teori og virkelighet. Og overensstemmelsen 

 var saa stor, at jeg ikke kunde være i tvil om at jeg her var inde paa 

 den rigtige vei. Men hvorledes skulde jeg saa kunne forklare mig dette 

 resultat ? 



Brune eine kan ikke være dominerende i Selbu og Tydalen, men 

 recessive i Tromsø. Kan det \ære tænkelig at baade Davenports, Hunts 

 og mine egne slutninger om de brune eines dominans er feilagtig? Har 

 den nyere tids arvelighetsforskning eksempel paa noget lignende paa andre 

 omraader? Er muligens læren om en egenskaps dominans ikke saa 

 absolut sikker? 



I sin bok „Einführung in die experimentelle \'ererbungslehre" sier 

 professor E. Bauer herom folgende paa side 70: 



„Man hat dieser Dominanserscheinung, die durchaus keine allgemeine 

 Regel ist, vielfach übertrieben grofàe Bedeutung zugeschrieben, von einer 

 „Dominansregel" gesprochen. Das ist ganz verkehrt. Eine irgendwie allgemein 

 gültige Dominansregel gibt es nicht, und sehr häufig ist eine Dominanz 

 nur scheinbar. Es kann, darauf hat zuerst Correns hingewiesen, für unser 

 Auge ein Bastard völlige Dominanz, etwa in der Blütenfarbe eines Elters 

 zeigen, aber wenn wir die Farbe des Bastards kolorimetrisch untersuchen, 

 dann sehen wir, dafi er, im Grunde genommen, sich so verhält wie der 



