14 



ikke korl. Ryghvirvlernes Torntappe erc ret iioje og heldende, de forreste tilbage, de 

 bageste frem. Lendehvirvlerne have den oprindelige Længde, deres Tvasrtappe, Prc. acccssvrii 

 og mamillares ere stærke. [)e to Hækkenhvirvler ere svage, og ingen Halehvirvler ere 

 voxede sammen med dem. Halen er lang og ikke særlig omdannet. Brystkassen er temmelig 

 sammentrykt. Noglebenet er ikke særlig stærkt. Forlemmet er betydelig svagere end 

 Baglemmet. Albueled og Knæled ere forholdsvis smalle. Prc. anconccus og Hæludvæxten 

 ere anselige. (Jlna og Radius ere temmelig tæt sammenføjede. Crisla tibiw er temmelig 

 fremstaaende. Ledrullerne paa Åstragalus ere ret skarpt skaarne; o. s. v., o. s. v. 



Kun i enkelte Henseender ere de laveste kjendte Halvaber allerede naaede hojcre 

 end mange Aber. — ])e have faaet L'nderkjæbens Ledskaal paa Sqvamu paa ejendommelig 

 JMaade omgjerdet af Ben , idet Bagranden af Frc. ectoptenjgoideus og Inderranden af Prc. 

 postijlenoideus ere forbundne ved en Benkam, der tildels stottur sig til TrommcbeiuUs 

 Forside. — Foden er tillempet til Klatring paa lidt anden Maade end hos Aber, lidt mere 

 afvigende fra det oprindelige. Hos Aberne, og sikkert ogsaa hos de oprindeligste Halvaber, 

 modsættes Tommeltaaen de andre Tæer omtrent i lige Grad ; ingen af Tæerne vantrives. 

 Hos de kjendte Halvaber modsættes Tommellaaen særlig 4de og 5te Taa, ligesom hos de 

 klatrende Pungdyr, 2den og 3dje Taa blive svage, og Neglen paa 2den, undertiden ogsaa 

 paa 3dje Taa, vantrives^"). — At bruge Foden til voldsomme Spring trods dens Omdannelse 

 til Gribe-Hedskab er sikkert en Vane, som allerede nogle af de forste Halvaber have haft; 

 men paa Grund af Tæernes Stilling, maaske ogsaa paa Grund af Tæernes Følsomhed, have 

 de ikke fundet det heldigt at støtte særlig paa Trædepuderne under .Mellemfodsbeuenes 

 Spidser, saaledes som springende Dyr pleje; de have derimod støttet paa Fodrodens 

 forreste Del. Følgen deraf er bleven, at der hos Halvaberne findes Tilbøjelighed til For- 

 længelse af Fodroden og Forkortelse af iMellemfoden ; hos dem, der særlig øve og udvikle 

 deres Springe-Evne, faa Calcaneus og Naviculare^ tildels ogsaa Cuboideum , en ganske 

 usædvanlig Længde; IVlellemfodsbenene derimod blive korte. 



Blandt Halvaberne slaa Tarsiiderne som de oprindeligste overfor Lcmuriderne. 

 Tarsiiderne have endnu omtrent den oprindelige Form paa For- og Hjørnelænder; hos 

 Lemuriderne blive de nedre Fortænder, uvist af hvilken Grund, lange, smalle og fremad- 

 liggende , noget vantrevne , og nedre Hjørnetand faar en lignende Form. Placenta er hos 

 Tarsius, den eneste af Tarsiidernes Slægter, der kjendes i den Henseende, skiveformet, 

 som hos Insektædere ; hos de i den Henseende kjendte Lemurider er den storre , spredt, 

 dog med kun løs Forbindelse mellem Fosteret og Uterus^^). 



AdapiSf fra tertiære Lag i Europa, kjendes efter fuldstændige Hovedskaller og efter 

 de vigtigste Dele af Skelettet. Den stemmer nøje med Lemur, eller andre ikke særlig 

 tillempede Halvaber, undtagen i følgende: de to ovre Fortænder ere ikke vanslægtede, men 

 have en ganske sæ'dvanlig Størrelse og Form, mindende om mange Aber, de nedre For- 



