17 



Deres Trommeben er dannet paa sædvanlig Maade, som hos Tarsiua; hos Lemnrinerne er 

 Annidus tympanicus, der bærer Trommehinden, iosnet fra det øvrige af Trommehnlens Væg, 

 hvormed den kun er i Forbindelse ved Hinde"). Derimod synes Arteria stapcdia enten at 

 mangle eller kun at være tilstede som en yderst tynd Aare ; hos de Heste Lemnriner synes 

 den og en (ircn, som den afgiver i Trommehnlen, at være anselige. 



Otoliams har endnu beholdt Bredfornieu paa p 4 ; hos de andre Nyctieebiner er 

 p4 indskrænket. Ellers er Otolicnus i liere Uetninger langt hHJere udviklet end mange 

 andre Lemnrider. Som storojet og slomret, springende Nat-Dyr minder den ikke lidt om 

 Tarsius, men er dog mindre stærkt omformet. I Hovedskallens Omdannelse er den neppe 

 naaet videre end Necrolemur; dog er Fars mastoidea opsvnlmet og fyldt med Hulrum, der 

 staa i Forbindelse med Trommehuieu ; i Formen af Laarbenets nedre Ende, af Hælieddet 

 og af Fodroden er den væsenlig som Tarsius; men Fibula er stærkere og ikke sannnen- 

 voxet med Tibia; 2den og især 3dje Taa ere mindre vantrevne; 3dje Taa har endnu flad 

 Negl. Fingrenes Længdeforhold er derimod mindre oprindeligt end lios Tarsius, hos hvem 

 det er omtrent som ellers hos mere oprindelige Pattedyr, idet 3dje Finger er den længste, 

 2den og 'ide lidt kortere; hos Otolicnus, nærmest som hos andre Lemnrider, er Forholdet 

 blevet et lignende som i Foden; Tommelen modsættes særlig ide Finger, der er bleven 

 den længste ; 3dje er lidt kortere, og 2den er ifærd med at vantrives og er bleven betydelig kortere. 

 De andre Nycticebiner have Oje og Ore uddannede i samme IJetning som Otolicnus; 

 men i Klatring have de udviklet sig paa ganske anden Maade. De have opgivet at springe 

 og vænnet sig til al klatre langsomt, men holde saa meget bedre fast med Haand og Fod. 

 Kroppen selv deltager kun lidt i Bevægelserne, Lemmerne have Magien. Ryghvirvlerne 

 blive korte; Halen svinder ind. Hyghvirvlernes Udvæxter blive korte og svage, Torntappene 

 kun lidt heldende. Hvirvelraden er mindre udsat for at glide tilbage mellem Hoftebenene, 

 fordi der stoltes mindre stærkt paa I$aglemmerne; Ryghvirvlernes Tal kan derfor holde 

 sig forholdsvis stort. De fleste af Lemmeknoglerne blive spinkle; Prc. anconmis bliver 

 kort, fordi Triceps ikke bruges med Kraft; Crista tibiæ bliver svag, fordi Extensor cruris 

 svækkes; Hæl-Udvæxten paa Cakaneus bliver kort, fordi Gastrocnemius svinder ind. Haandens 

 og Fodens IJdjemuskier, især de korte, ere de eneste af Lemmernes Muskler, der blive 

 .særlig stærkt ovede og voxe derefter. Den Maade , hvorpaa Haand og Fod gribe , er den 

 samme som hos Otolicnus; men Folgerne af Rrugen ere langt mere iojnefaldende , især 

 for Haandens Vedkommende; 2den Finger vantrives mere. 



Arciocebus^'^) og Perodicticns have noget mindre Ojne og derfor mindre sammen- 

 Irykt Næsehule end Nycticebus og Stenops, og deres øvre Forlænder, i hvert Fald il, ere 

 noget mindre vantrevne; men deres 2den Finger er mere indskrænket, har mistet Klo- 

 leddet og er bleven saa kort, at den kun er knoldformet. Arctocebns har endnu veludviklet 



E Mnseo Lundii. 2. HI. 3 



