22 



Ue kjendle Mycetiner ere dog i Funnen al' Fossa pteri/</oidea niiiulre oprindelige 

 eiid liere Cebiner, idet Pvc. ento- og Ar. ectopteri/c/oideus ere nænnede Ml hinanden og ved 

 Grunden sammensmeltede. Og i Underkjæbens Form ere de mindre o|)rindeiige end flere 

 baade Ilapaliner og Cebiner, idel Underkjæbens Krop bagtil og Frc. amjularis ere blevne 

 usædvanlig bøje. 



Blandt Myeelinerne staa Slægterne Callithrix, Nyclipithecus, Pithecia og Brachyurus 

 overfor Mycetes. Deres Rygrad og Lemmer have beholdt lidt mere af Ligbeden med sæd- 

 vanlige Pattedyr, Torntappene lieldende tilbage og frem, stærke Lendehvirvler med anselige, 

 mest fremadrettede Tværtappe, forholdsvis smalle Albue- og Knæled (Skelet af Brachyurus 

 har manglet til Sammenligning). Deres Hale er ikke omdannet til Snohale. Tuugeben og 

 Strubehoved have en mere oprindelig Form"-). Derimod ere de mindre oprindelige i at 

 have større Iljernekasse, Øjnene skudte nærmere sammen og Kindbuens forreste Grund 

 skudt længere frem ; i Overensstemmelse med Tyggemusklernes fremskudte Stilling er in 1 

 den af Kindtænderne, der paavirkes stærkest og voxer, medens m 2 og især m '?, blive mindre. 



Ilos Callithrix og Nyclipithecus er Hjernekassen mindre, Kindtænder og Fortænder 

 i Form og Stilling mere oprindelige end bos Pithecia og Brachyui-us, der blandt Mycetiiierne 

 have den største Iljernekasse, og som have noget vantrevne Kindta'uder og Fortænderne, 

 især de nedre, ejendommelig tilspidsede og rettede fremad. 



Callillirix har ikke faaet saa usædvanlig store Ojne og saa sammentrykt en Mæse- 

 bule som Nyctipithecus og har heller ikke faaet saa bred en forreste øvre Forland. I flere 

 andre Henseender slaar Callithrix højest; dens KindUender have faaet temmelig brede 

 Kroner med en ejendommelig rynket Emaille; Overkjæbebenets Krop er tildels fyldt af 

 Sinus maxillaris, hvad den ikke er hos Nyctipithecus; Skillevæggen mellem Ojehule og 

 Tindinggrube er meget fuldstændig, medens den hos Nyctipithecus er mindre fuldstændig 

 end hos nogen anden Abe. 



Pithecia og Brachyurus staa hinanden meget nær. Pithecia med veludviklet Hale 

 er deri mere oprindelig end Brachyurus, hos hvem Halen bliver kort. 



Hos Mycetes som hos andre Primater, hvis Krop i mindre (irad deltager i Hevægelserne, 

 afvige Ryghvirvlerne noget fra de oprindelige Forhold. Torntappene helde mindre end 

 hos andre Mycetiner; Lendehvirvlernes Tværlappe ere svagere og mere lige retlede ud lil 

 Siden ; Lendehvirvlernes Kroppe ere kortere, dog hengere end hos Cebinerne. Albue- og 

 Knæled ere bredere. Halen er bleven en stærk Snohale, dens Hvirvler, især nogle af de 

 yderste, ere blevne brede og flade, og Huden paa Undersiden af dens Spids er bleven 

 følsom. Maaske er det den særlige Brug af Halen , medførende Styrke i Halens Løfte- 

 uiuskler eller Stramning af Ihirvelradens Itaand, der bringer Lendeh\irvlernes Torntappe 

 lil al blive sværere og strække deres Grund langs bele Hvirvelbuen. Ved at fyldes med 

 Luft og paavirkes stærkt af Musklerne bar Brolaberues Strubehoved faael en uhyre 



