26 



holde Kroppen temmelig oprejst. De Ejendommeliglieder, der følge med den stærke og 

 frie fJrug af Lemmerne , med Ikke-Rriig af Kroppen og med Kroppens oprejste Stilling, 

 ere hos de kjendte Simiiner blevne niere udprægede end hos andre Aber. 1 Svagheden 

 af Ryghvirvlernes Udvæxter, i Kortheden, men Sværheden af Ryghvirvlernes, især Lende- 

 hvirvlernes, Kroppe, i Ryghvirvlernes ringe Tal, i Mangelen af udvendig Hale, i Noglebenets 

 Sværhed, i Skulderbladets Bredo, i Hoftebenets Skaalform og Mægtighed og Hækken- 

 hvirvlcrnes Styrke og Sammensmeltning med en Række af de forreste Halehvirvler, i 

 Brystkassens Runding, i Lemmernes frie Ledfojninger, Ureden og Loslieden af Albue- og 

 Knæled, Afrundingen af Åstragalus Ledflade mod Tibia o. s. v., o. s. v., staa de kjendte 

 Simiiner dels over alle andre Aber, dels paa Hojde med de hojeste af de andre. Ogsaa i 

 Hjernens Størrelse og Udformning overgaa allerede de Laveste kjendte Simiiner de Heste 

 andre Aber. Og i de nedre bredformede Kindtænder have de faaet en Egenhed, idet der 

 paa Kronens liagrand er fremkommet en ny Spids, der hos andre Aber kun findes svagt 

 anlydet undtagen paa m 3, hvor den kan være veludviklet. 



1 at have temmelig svage Tænder, især For- og Kindtænder, og tilsvarende svage 

 Kjæber og i at have Rummet mellem Øjehulerne forholdsvis bredt og formel paa sæd- 

 vanlig Maade, fordi del har modstaaet øjnenes Tryk, med ret anseligt Siben og med vel- 

 udviklede Næ,seb(ai, ere Hylobates og Homo de oprindeligsle-'^). Overfor dem staa Simia og 

 Pilliecus, der have faaet usædvanlig stærke Tænder og Kjæber og Rummet melhiui Øje- 

 hulerne mere sammentrykt eller paa anden Maade omformet; deres Siben er mere ind- 

 skrænket, og deres Næseben ere helt vantrevne, med ganske smal bageste Del og tildels 

 indbyrdes sammenvoxede ; naar Rummet mellem Øjehulerne undertiden hos dem har en 

 lignende Brede som hos Hylobates og Homo, er del kini, fordi del udvides af Simis fron- 

 tales, der strække sig ned mellem Øjnene. 



Hylobates er den af Slægterne, hos hvem de fleste af de kjendle Simiiners Egen- 

 heder ere mindst udprægede; dog er den i Henseende til Armenes l^ængde naaet videre 

 end nogen af de andre, fordi den bruger Armene paa ganske særlig Maade; for al komme 

 frem gjennem Skoven fra Træ til Træ klatrer og springer den ikke som andre Aber; den 

 luenger sig i Armene, sætter Kroppen i Sving, slipper med Hænderne og farer gjennem 

 Luften frem lil den lurstc Gren, hvorfra det samme kan gjentages. Baglemmernc ere af 

 Mangel paa Brug blevne temmelig svage. Hænderne bruger den paa noget lignende 

 Maade, som Ateles gjør det, mere som Hager end som Gribe-Redskaber; Tommelen bliver 

 svag i Sammenligning med de andre Fingre, der blive usu'dvanlig lange og krogede. (Den 

 tertiære euro])a>iske Fliopithecus, der kjendes efter llnderkjadien, er maaske neppe forskjellig 

 fra Hylobates.) 



{Pithecanlhropus"'') , der endiui kun kjendes efter enkelte Skelet-Dele, jordfundne 

 paa ,lava, var maaske et Mellemled mellem Hylobates og Homo, staaende nærmest ved Homo.) 



