11 



der fofiindrei' l'lads of; kommer i Forbindelse ined Ribben, der ligi;e beiigere IVeinnie, og 

 Mellemgnlvel Iryi^i^er lljerlet lidt nd af dels oprindelige Stilling, saa al det kommer til al 

 ligge mere skjævt-^). 



1 Egenskab al' klatrende Dyr have Primaterne faaet store Hjerner. Livet som 

 klatrende i Træer maa vist give mere Lejlighed til at brnge Eftertanke og ove Hjernen 

 end det mere jordbnndne Liv; i hvert Fald pleje klatrende Dyr at liave større tljerne (Mid 

 deres nærmeste ikke-klatrende Slægtninge. Hos Primaterne voxe Cerebellum og især 

 Hemispluvria cerebri. Side-Delene af Cerebellum voxe op og dække den midterste Del, Vermis; 

 Hjerne-Halvknglerne hvælve sig ivejret og til Siderne, strække sig nd bagtil hen over 

 Cerebellum og fortil frem over det bageste af Næsegniben og over Øjehulerne , og Lobus 

 tempm-alis skyder sig fremad og nedad udenfor Ojehulens liageste Del; Hjernens Overllade 

 forstørres desuden ved Foldninger. Hjernekassen formes efter Hjernen. Den udvides i 

 mange Retninger; Nakken skydes frit tilbage og nedad, Loftet skydes ivejret, Sidevæggene 

 udhvælves; ogsaa den forreste Væg skydes tilsidst fremad og nedad. Al Hjernens Lobus 

 temporalis voxer frem udenfor Øjehnlens bageste Del, har til Følge, al iiele Øjet forandrer 

 Stilling og ikke mere vender ud til Siden, men rettes fremad og trykkes indad mod Næse- 

 hulen. Lobus temporalis er ikke alene om at ændre Øjets Stilling; Tindingmusklen bidrager 

 dertil ; paa Grnnd af Hjernekassens Udhvælvning i Tindinggriibens Bagvæg trykkes Tinding- 

 mnsklen fremad, og den skafl'er sig Plads ved at trykke Øjehnlens ydre Del fremad og ved 

 at skyde kindbuens forreste Rod frem. Øjet er et Redskab, der brnges saa meget, al det 

 ikke bringes til Vanlrivning ved del Tryk, der øves mod det, men trykker igjen. Øjehule- 

 Hinden, der danner Skillevæg mellem Øjehule og Tindinggrnbe, faar ved del dobbelte Tryk 

 fra Øjet og fra Tindingmusklen saa særlig Paavirkning, at den forbener. Næsehulen derimod 

 giver efter for Trykkel af Øjnene, der presses ind imod dens Sider; Rummet mellem 

 øjnene bliver small. Sibenet og Næ,sebenene vanslægte''). Samtidig med Hjernen voxe 

 dens Aarer; særlig tiltager Carotis interna 1 Mæglighed og udvider Canalis caroiicns. 



En Egenhed, der er fælles for Primaterne overfor de Heste Insektædere, er, at de 

 vænne sig mere udelukkende til Planteføde. Tænderne omformes derefter. Paa de øvre 

 bredformede Kindlænder forsvinde de oprindelige tre yderste Spidser; Hælens bageste Spids, 

 der fra første Færd kun er lille, voxer og bliver lige saa stor som den forreste Spids. 

 Paa de nedre bredlormede Kindtænder forsvinder den forreste inderste af de oprindelige fem 

 Spidser. Kindtændernes Spidser miste de oprindelige skarpkantede Former; de blive sværere 

 og knoklformedc. Tænderne ændre desuden Form paa forskjellig Maade. Forkindlændernes 

 Tal indskrænkes. Af Fortænder findes i del højeste to i hver Kjæbeside. Af Tyggemusklerne 

 øves særlig de, der arbejde mest med at skure Tænderne mod hinanden. Masseter og 

 Flerygoidei. Tændernes og Tyggemnsklernes forenede Paavirkning bringer mere Sværhed i 

 Over- og Underkjæbebenenes Kroppe; men paa Grund af Indskrænkningen af Tændernes 



